Справа № 212/840/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

Головуючого судді; ОСОБА_2

за участі секретаря судового засідання І.О.Мариненко

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника відповідача ОСОБА_3, в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом:

ОСОБА_4, який є представником за довіреністю ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 акціонерного товариства «Страхова компанія Брокбізнес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 акціонерного товариства «Страхова компанія Брокбізнес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у своєму позові зазначив, що 13 липня 2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі № 212/7951/13-ц, 2/212/468/15 про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа - ПАТ «СК «Брокбізнес».

У вищезазначеному рішенні суд першої інстанції мотивував свою відмову у задоволенні позовних вимог нормами ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України та виходив з того, що інсульт який стався із водієм ОСОБА_8 й став причиною скоєння ДТП, є непереборною силою, тому звільняє від відповідальності за заподіяння шкоди.

Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди - суд першої інстанції виходив з відсутності причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою та протиправною поведінкою водія.

08 вересня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області своїм рішенням № 212/7951/13-ц, 22-ц/774/1777/К/15) частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_9 на рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа ПАТ «СК «Брокбізнес» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, змінено рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови ОСОБА_9 в задоволені позовних вимог до ОСОБА_6, третя особа ПАТ «СК «Брокбізнес» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 за шкоду, завдану транспортним засобом БАЗ 22154, д.н.з. АЕ 2990, застрахована відповідно до поліса страхування № АЕ/2346748 від 28 січня 2013 року ОСОБА_7 акціонерним товариством «Страхова компанія Брокбізнес», та визначено ліміт відповідальності з шкоду спричинену життю або здоров'ю на одного постраждалого у ДТП в розмірі 100000 гривень, а за шкоду спричинену майну встановлено ліміт відповідальності в розмірі 50000 гривень.

Обов'язок з відшкодування шкоди спричиненої позивачу в результаті ДТП, лежить на страховій компанії ПАТ «СК «Брокбізнес відповідно до встановлених лімітів відповідальності.

Страховою компанією ПАТ «СК «Брокбізнес було частково здійснено компенсацію загальної матеріальної шкоди в сумі витрат на оплату ліків яка складає 10089 гривень 00 сплачено витрати на ліки всього 590 гривень 56 копійок була відшкодована страховою компанією, залишок який підлягає стягненню з ОСОБА_6, як власника автобусу, який є джерелом підвищеної небезпеки 9498 гривень 44 копійки.

Розмір моральної шкоди повинен бути встановлений судом і вже на підставі рішення суду стягнутий з ОСОБА_6, як власника автобусу, або сплачений страховою компанією ПАТ «СК «Брокбізнес в межах сум страхового відшкодування моральної шкоди, а різниця, що перевищує розміри компенсації страховою компанією підлягає стягненню безпосередньо з ОСОБА_6, як власника автобусу, який є джерелом підвищеної небезпеки, так заявлений розмір моральної шкоди складає 300000 гривень 00 копійок, а поліс страхування цивільної відповідальності передбачає суму компенсації моральної шкоди до 100000 гривень 00 копійок, тобто різницю в 200000 гривень 00 копійок зобов'язаний виплатити ОСОБА_6.

В результаті вищезазначеного ДТП ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забійної рани голови та обличчя, перелому кісток носу, верхньої шелепи та нижнього краю лівої орбіти, синців обличчя, крім того, на відкритих частинах обличчя ОСОБА_9 виникли після травматичні рубці, які являються невиправними ушкодженнями, так як для їх усунення необхідне проведення оперативного втручання, тобто косметичної операції. Рубці, які виникли на обличчі ОСОБА_9 значно спотворюють її риси, в порівнянні з тим, яке було обличчя ОСОБА_9 до травмування в ДТП. Тілесне ушкодження у вигляді після травматичних рубців на відкритих частинах обличчя ОСОБА_9 та за своїм характерам відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою непоправного знівечення обличчя. Після ДТП ОСОБА_9 стала закомплексованою дівчинкою, якщо раніше вона могла вільно спілкуватися зі своїми однолітками і не відчувати ніякого дискомфорту, то зараз усе стало навпаки.

ОСОБА_9 загубила повноцінний інтерес до життя, втратила душевний спокій та нормальний сон, життя стало сірим, пустим і безрадісним. На момент трагедії позивачка готувалась до випускного дня у школі, обирала сукню, як усе в один момент змінилося. Жахлива трагедія перекреслила все спокійне і світле життя ОСОБА_9 не хотіла навіть йти до школи і з'являтись перед однокласниками, що вже кажучи про випускний день у школі. ОСОБА_9 вважає, що її зовнішність ніколи не стане такою як раніше, її довге біле волосся яким вона так пишалась і через яке їй часто заздрили подруги більше не повернути.

Також позивачка знаходиться на обліку у лікаря-психолога з приводу психологічної реабілітації після прийняття змін через хірургічне втручання на обличчі.

Крім того 29 березня 2013 року сім'ю ОСОБА_10 було взято під соціальний супровід з метою сприяння в соціальній адаптації неповнолітньої ОСОБА_5 Криворізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. За фактом соціального інспектування сім'ї, оцінки психологічного - емоційного стану ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_9 має потребу в психологічній реабілітації, прийняття змін через хірургічне втручання на обличчі.

Протиправні дії ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_9 матеріальну і моральну шкоду, якою є порушення налагодженого стану життя, спричинення тяжких тілесних ушкоджень, добровільно ОСОБА_6 відмовляється відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, тому і виникла необхідність вирішувати питання відшкодування шкоди в судовому порядку.

Тому представник позивачки просив суд постановити рішення яким стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», на користь позивачки ОСОБА_9 у якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 9498 гривень 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 у якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 200000 гривень. 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_7 акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», на користь ОСОБА_9 у якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 100000 гривень 00 копійок.

ОСОБА_9 у судове засідання не зявилася заздалегідь надавши суду заяву про розгляді справи у її відсутність, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засідання не зявився про час та місце розгляду справи був судом сповіщений належним чином.

Представника відповідача ОСОБА_6 яка діє за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала у повному обсязі та суду зазначила що, цивільну справу № 212/7951/13-ц первинно за позовом ОСОБА_10 законного представника неповнолітньої ОСОБА_9, а потім самої ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9498 гривень 44 копійки та моральної шкоди в розмірі 300000 гривень 00 копійок, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було вже розглянуто за тих самих підстав, тих самих сторін, тобто позивач - ОСОБА_9, Відповідач - ОСОБА_6, предмет розгляду - про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9498 гривень 44 копійки та моральної шкоди в розмірі 300000 гривень 00 копійок, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується рішеннями судів та копією позову під час минулого розгляду.

Як зазначено представником позивача дана справа стосовно того самого предмету на тих самих підставах та майже за тим самим складом вже була розглянута судом, а саме, цивільна справа № 212/7951/13-ц. В подальшому позивачем та представником подано апеляційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року, яка була розглянута Апеляційним судом Дніпропетровської області 08 вересня 2015 року та винесено рішення, яким позивачеві відмовлено в задоволенні позовних вимог та частково задоволено апеляційну скаргу в частині зміни підстав відмови.

Рішення набрало законної сили, в подальшому ані позивач, ані її представник не зверталися з оскарженням в касаційному порядку, таким чином рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі у відношенні стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 є остаточним.

Згідно ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України відповідач звільнення від доказування, так як існують з тими самими сторонами і підставами рішення, які набрали чинності, що підтверджують відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_6 відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Тому представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог відносно ОСОБА_6 в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 акціонерного товариства «Страхова компанія Брокбізнес» в судове засідання не зявився заздалегідь надавши суду заперечення у якому суду зазначив що, Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована відповідно до поліса страхування № АЕ/2346748 від 28 січня 2013 року ОСОБА_7 акціонерним товариством «Страхова компанія Брокбізнес».

22 лютого 2013 року, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспоротного засобу, внаслідок якої ОСОБА_9, отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

10 листопада 2014 року до Страхової компанії «Брокбізнес» позивачко було надано заяву щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

До заяви про виплату страхового відшкодування Страховій компанії «БРОКБІЗНЕС» було додано чеки на придбання лікарського препарату «танакан», на загальну суму 593 гривні 53 копійки. Жодних інших чеків на придбання лікарських засобів, підтверджених відповідним закладом охорони здоров'я, страховику надано не було.

28 січня 2015 року позивачці було виплачено страхове відшкодування в розмірі 593 гривні 53 копійки.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог, до позовної заяви також не надано жодних чеків підтверджених документально відповідним закладом охорони здоров'я які б підтверджували додаткові витрати на лікування в розмірі 10089 гривень 00 копійок.

При цьому, позивач просить солідарно стягнути з Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» та ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Згідно ст. 541 Цивільного процесуального кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Однак, в даних правовідносинах законом не встановлено солідарного обов'язку Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» та ОСОБА_6 відшкодовувати витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого. А навпаки, Законом чітко закріплено межі відповідальності страховика та порядок виплати страхового відшкодування.

З приводу стягнення зі Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» моральної шкоди в розмірі 100000 гривень 00 копійок, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 pоку, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Правовідносини, які виникли між сторонами, в даному випадку, регулюються спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV.

Відповідно до ст. 26-1 зазначеного закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Враховуючи, що страхова виплата становила.593 гривні 53 копійки то максимальний розмір моральної шкоди, яку може сплатити Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, становить 29 гривень 68 копійок. Враховуючи вищевикладене, представник страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, у судовому засіданні встановив, що 13 липня 2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі № 212/7951/13-ц, 2/212/468/15 про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа - ПАТ «СК «Брокбізнес».

У вищезазначеному рішенні суд першої інстанції мотивував свою відмову у задоволенні позовних вимог нормами ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України та виходив з того, що інсульт який стався із водієм ОСОБА_8 й став причиною скоєння ДТП, є непереборною силою, тому звільняє від відповідальності за заподіяння шкоди.

Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди - суд першої інстанції виходив з відсутності причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою та протиправною поведінкою водія.

08 вересня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області своїм рішенням № 212/7951/13-ц, 22-ц/774/1777/К/15) частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_9 на рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа ПАТ «СК «Брокбізнес» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, та змінів рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови ОСОБА_9 в задоволені позовних вимог до ОСОБА_6, третя особа ПАТ «СК «Брокбізнес» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, та як мотив відмови в задоволенні позовних вимог колегією суддів апеляційного суду зазначено що, оскільки позивачем не було залучено у якості відповідача ПАТ «СК «Брокбізнес» колегія суддів не має можливості визначитись із розміром шкоди, яка підлягає стягненню з володільця джерела підвищеної небезпеки, яка відповідно до законодавства становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 за шкоду, завдану транспортним засобом БАЗ 22154, д.н.з. АЕ 2990, застрахована відповідно до поліса страхування № АЕ/2346748 від 28 січня 2013 року ОСОБА_7 акціонерним товариством «Страхова компанія Брокбізнес», та визначено ліміт відповідальності з шкоду спричинену життю або здоров'ю на одного постраждалого у ДТП в розмірі 100000 гривень а за шкоду спричинену майну встановлено ліміт відповідальності в розмірі 50000 гривень.

22 лютого 2013 року, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспоротного засобу, внаслідок якої ОСОБА_9, отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

10 листопада 2014 року до Страхової компанії «Брокбізнес» позивачко було надано заяву щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

До заяви про виплату страхового відшкодування Страховій компанії «БРОКБІЗНЕС» було додано чеки на придбання лікарського препарату «танакан», на загальну суму 593 гривні 53 копійки. Жодних інших чеків на придбання лікарських засобів, підтверджених відповідним закладом охорони здоров'я, страховику надано не було.

28 січня 2015 року позивачці було виплачено страхове відшкодування в розмірі 593 гривні 53 копійки.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог, до позовної заяви також не надано жодних чеків підтверджених документально відповідним закладом охорони здоров'я які б підтверджували додаткові витрати на лікування в розмірі 10089 гривень 00 копійок.

При цьому, позивач просив солідарно стягнути з Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» та ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Згідно ст. 541 Цивільного процесуального кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Таким чином суд дійшов висновку що, в даних правовідносинах законом не встановлено солідарного обов'язку Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» та ОСОБА_6 відшкодовувати витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого. А навпаки, Законом чітко закріплено межі відповідальності страховика та порядок виплати страхового відшкодування.

З приводу стягнення зі Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» моральної шкоди в розмірі 100000 гривень 00 копійок, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 pоку, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Правовідносини, які виникли між сторонами, в даному випадку, регулюються спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV.

Відповідно до ст. 26-1 зазначеного закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Враховуючи, що страхова виплата становила.593 гривні 53 копійки то максимальний розмір моральної шкоди, який підлягає сплаті Страховою компанією «БРОКБІЗНЕС», відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, становить 29 гривень 68 копійок.

Статтею ч.4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування а саме якщо вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно пункту 13 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Відповідно до пункту 6 зазначеної постанови, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд вважає, що вимоги позивача не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди, так як в судовому засіданні не надав відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнала ОСОБА_9 характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Враховуючи факт спричинення ОСОБА_9В моральної шкоди яка знаходяться в причинному звязку із отриманням ОСОБА_9В травм в результаті дорожньо-транспортної пригоди яка сталась з вини відповідача, те що в судовому засіданні не знайшло свого доказового підтвердження посилання позивачки на те що у ОСОБА_9В в результаті отриманих травм спотворено обличчя та спростовується наданими суду письмовими доказами, якими встановлена наявність у ОСОБА_9В тілесних ушкоджень які відносяться до ступеню середньої тяжкості. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з врахуванням матеріального стану відповідача який є пенсіонером, не працює тому має невеликий дохід, хворіє та потребує періодичного лікування що підтверджується наданими медичними документами, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_7 акціонерним товариством «Страхова компанія Брокбізнес» підлягає стягненню 29 гривень 68 копійок в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Також суд дійшов висновку про те що вимоги позивача в частині стягненню солідарно з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7 акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», на користь позивачки ОСОБА_9 у якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 9498 гривень 00 копійок, та стягнення з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_9 у якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 200000 гривень. 00 копійок такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав, як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено належним чином наданими суду письмовими доказами, які суд приймає як належні та допустимі докази, цивільну справу № 212/7951/13-ц первинно за позовом ОСОБА_10 законного представника неповнолітньої ОСОБА_9, а потім самої ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9498 гривень 44 копійки та моральної шкоди в розмірі 300000 гривень 00 копійок, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було вже розглянуто за тих самих підстав, тих самих сторін, тобто позивач - ОСОБА_9, Відповідач - ОСОБА_6, предмет розгляду - про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9498 гривень 44 копійки та моральної шкоди в розмірі 300000 гривень 00 копійок, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується рішеннями судів та копією позову під час минулого розгляду.

Як зазначено представником позивача дана справа стосовно того самого предмету на тих самих підставах та майже за тим самим складом вже була розглянута судом, а саме, цивільна справа № 212/7951/13-ц. В подальшому позивачем та представником подано апеляційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року, яка була розглянута Апеляційним судом Дніпропетровської області 08 вересня 2015 року та винесено рішення, яким позивачеві відмовлено в задоволенні позовних вимог та частково задоволено апеляційну скаргу в частині зміни підстав відмови.

Рішення набрало законної сили, в подальшому ані позивач, ані її представник не зверталися з оскарженням в касаційному порядку, таким чином рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі у відношенні стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 є остаточним.

Згідно ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України відповідач звільнення від доказування, так як існують з тими самими сторонами і підставами рішення, які набрали чинності, що підтверджують відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_6 відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, Постановою пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 10, 11, 60, 61, 88 212-214, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4, який є представником за довіреністю ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_7 акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», на користь ОСОБА_9 - 29 гривень 68 копійок в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. І. Тимошенко