Справа № 161/6705/15-ц
Провадження № 2/161/953/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 червня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання права власності на ? житлового будинку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач позов мотивує тим, що 12 липня 1966 року ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Орієнтовно у 1970році їм було виділено земельну ділянку в м.Луцьку по вул.Стрельнікова для будівництва індивідуального житлового будинку. Спільними зусиллями та за рахунок спільних коштів вони побудували на даній земельній ділянці житловий будинок, в якому і проживала родина. У 2009 році право власності на будинок було зареєстровано на відповідача по справі. Зазначає, що між її батьком та матірю не було домовленості про розмір часток у спільній сумісній власності подружжя, шлюбний договір не укладався, їхні частки є рівними, тобто кожному з них належало по 1/2 житлового будинку. 17 лютого 2011 року ОСОБА_4 помер. На випадок своєї смерті померлий заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина вказаного вище житлового будинку, яка належала померлому так, як інша 1/2 частина, належить дружині померлого на праві спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень п.1 ст.60 СК України. На момент смерті батька по вул. Стрельнікова, 26 в м. Луцьку разом з ним проживали та були зареєстровані на постійному місці проживанні вона та мати - ОСОБА_2. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 разом із спадкодавцем на момент смерті не проживав та у житловому будинку зареєстрований не був, оскільки проживав та проживає в іншому місці. Заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний термін не подавав. З цих підстав вважається, що ОСОБА_3 спадщини не прийняв. При спробі оформити спадкові права, у неї виникла спірна ситуація з відповідачем по справі, оскільки вона вважає, що не має право на спадкування. Жодних правовстановлюючих документів на 1/2 частки спадщини ОСОБА_2 не оформляла. На даний час нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність у неї правовстановлюючих документів на житловий будинок. Разом з тим, нотаріусом їй було розяснено, що у випадку відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, оформити спадкові права спадкоємці можуть лише в судовому порядку, предявивши відповідний позов про визнання права власності на спадкове майно.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на 1/4частку спадкового житлового будинку №26 з надвірними будівлями і спорудами по вул.Стрельнікова , 26 у м.Луцьку, після смерті

ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній.

Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 108334 від 21 лютого 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що 17 лютого 2011 року помер ОСОБА_4. (а.с.9).

Судом встановлено, що після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина житлового будинку по вул. Стрельнікова, 26 в м. Луцьку, яка належала померлому на праві власності, інша 1/2 частина зазначеного житлового будинку належить дружині померлого - ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень п.1 ст.60 СК України.

У статті 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що за життя на випадок своєї смерті померлий ОСОБА_4 заповіту не залишив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є дочкою спадкодавця ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 1970р. Вересневою селищною радою м.Луцька Волинської області.(а.с 5)

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З будинкової книги, виданої 23 квітня 2009 року Волинським обласним бюро технічної інвентаризації, для реєстрації громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що у спірному будинку зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4 (з 11.11.1977 року, знятий з реєстрації 02.03.2011 року), ОСОБА_1 (з 26.12.1972 року), ОСОБА_5 (з 08.08.1987 року).

Отже, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2, які прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом І групи по зору (а.с. 7).

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її .

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, на момент смерті ОСОБА_4 в житловому будинку по вул. Стрельнікова, 26 в м. Луцьку, відповідач ОСОБА_3 не проживав і не був зареєстрований, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подавав.

Таким чином, ОСОБА_2 стала власницею 3/4 частини вищевказаного нерухомого майна, а позивач ОСОБА_1 стала власницею ? частини вказаного нерухомого майна.

Як встановлено судом, при звернені позивача до державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори, з відповідною заявою, з метою оформлення спадщини, ОСОБА_1 спадщину після смерті батька оформити не змогла. На її звернення 28.05.2015 року була винесена постанова про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Стрельнікова, 26 в м. Луцьку, та належить ОСОБА_4, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Разом з тим, статтею 1296 ч.3 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме: на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельнікова, 26 в м.Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 17 лютого 2011року.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 1261, 1267, ч.3 ст.1268 ЦК України, ст.60 ч.1, ст.70 ч.1 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельнікова, 26 в м.Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 17 лютого 2011року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1158,25 грн. (одна тисяча сто пятдесят вісім гривень 25 копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта