АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правочину недійсним.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про визнання договору від 25 червня 2014 року про часткове погашення боргу за кредитним договором № 014/9408/73/54817, укладеного між сторонами, недійсним.

Зазначав, що 24 квітня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір на суму 49 940 дол. США, строком до 24 квітня 2013 року.

Через несвоєчасне виконанням умов договору відповідач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача, під час судового розгляду між якими 25 червня 2014 року укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що станом на 25 червня 2014 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 14 479,56 дол. США, в тому числі 9 727,92 дол. США - заборгованість з погашення суми кредиту та 4 751,62 дол. США - заборгованість по відсотках.

25 червня 2014 року сторонами було укладено договір про часткове прощення боргу за кредитним договором № 014/9408/73/54817 від 24 квітня 2007 року.

Вважає, що вказаний договір підлягає визнанню недійсним в порядку ст. 233 ЦК України, як такий, що вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки укладення вказаної угоди призвело до збільшення боргових навантажень позивача: перед банком на 4 751,62 дол. США; перед третіми особами, у яких позивач зайняв кошти, на 3 000 дол. США та в майбутньому перед фіскальними органами на 165 032 грн. 47 коп. та залишилась непогашеними кредитні зобов'язання перед відповідачем.

Враховуючи вищенаведене просив визнати договір від 25 червня 2014 року про часткове прощення боргу за кредитним договором № 014/9408/73/54817 від 24 квітня 2007 року недійсним.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення в межах заявленого позову.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників судового розгляду справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 4 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (яке змінило назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/9408/73/54817, згідно з яким позивач отримав в кредит кошти, в сумі 49 940 дол. США, строком до 24 квітня 2013 року з відсотковою ставкою 13,50 % річних (а.с.7-9).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

25 червня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду № 014/9408/73/54817/81-1-0-00/7771 до вказаного кредитного договору, згідно з якою сторони дійшли згоди з врегулювання заборгованості позичальника за кредитним договором (а.с.10-12). Зокрема, станом на час укладання угоди заборгованість позивача за кредитним договором, строк якої настав, складала 14 479,56 дол. США, в тому числі: 9 727,94 дол. США - заборгованість з погашення суми кредиту та 4 751,62 дол. США - заборгованість з погашення процентів.

Відповідно до п. 1.3 додаткової угоди з 25 червня 2014 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості.

Пунктом 1.4 угоди передбачено, що позичальник зобов'язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором.

Крім того, 25 червня 2014 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України та створення сприятливих умов для погашення позичальником кредитної заборгованості між сторонами укладено договір про часткове прощення боргу за кредитним договором № 014/9408/73/54817 від 24 квітня 2007 року (а.с.13-17).

За цим договором сторони визначили, що розмір непогашеної заборгованості за кредитним договором станом на 25 червня 2014 року складає 1 100 980 грн. 40 коп., в тому числі: основна сума боргу -172 191 грн. 85 коп., проценти, нараховані за користування кредитом - 42 грн. 81 коп.; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 928 745 грн. 74 коп.

Відповідно до п. 2 договору про часткове погашення боргу у зв'язку із погашенням позичальником до підписання цього договору частини заборгованості за кредитним договором в розмірі 35 324 грн. 99 коп., сторони домовились, що з дати укладання цього договору кредитор здійснює часткове анулювання боргу позичальника в розмірі 946 583 грн. 83 коп., в тому числі: основна сума боргу - 17 838 грн. 09 коп.; проценти, нараховані за користування кредитом - 0 грн.; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 928 745 грн. 74 коп.

Згідно з п. 3 даного договору сторони підтвердили, що після анулювання кредитором боргу позичальника у сумі, зазначеній в п. 2 договору, розмір зобов'язань позичальника за кредитним договором станом на момент укладання цього договору складає 154 396 грн. 56 коп., в тому числі: основна сума боргу - 154 353 грн. 75 коп; проценти, нараховані за користування кредитом - 3 грн. 60 коп; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 0 грн. При цьому, позичальник усвідомлює, що у зв'язку із частковим анулюванням (прощенням) боргу у сумі, зазначеній в п. 2 договору, його зобов'язання за кредитним договором та зобов'язання за договором забезпечення (застави) не припиняються та гарантує виконання своїх зобов'язань за кредитним договором в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором (п. 4 договору про часткове прощення боргу).

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» про визнання договору від 25 червня 2014 року про часткове погашення боргу за кредитним договором № 014/9408/73/54817, укладеного між сторонами, недійсним, з підстав визначених ст. 233 ЦК України.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недодержання вказаних вимог є підставою недійсності правочину (ч.1 ст. 215 ЦК України).

Статтею 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Тяжкою обставиною вважається особистий стан фізичної особи або її близьких (крайня необхідність, хвороби тощо), який примусив укласти правочин на вкрай невигідних для фізичної особи умовах.

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До справи не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір вчинено ОСОБА_1 під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Районний суд, розглядаючи спір, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №757/8980/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9741/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.