Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2016 Справа №607/19586/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретарів судового засідання Грабської Ю.І., Субчак Г.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тернопільського національного економічного університету з участю третьої особи Тернопільської міської ради про визнання права на внесення плати за проживанні у блоці сімейного гуртожитку по ставках квартирної плати (тарифах), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду, зобовязання здійснити перерахунок квартирної плати, зобовязання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди та зустрічний позов Тернопільського національного економічного університету до ОСОБА_1 про зобовязання укласти угоду на проживання в студентському гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до Тернопільського національного економічного університету (Далі ТНЕУ) з участю третьої особи Тернопільської міської ради про визнання права на внесення плати за проживанні у блоці сімейного гуртожитку по ставках квартирної плати (тарифах), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду, зобовязання здійснити перерахунок квартирної плати, зобовязання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказали, що проживають у блоці № 107 гуртожитку № 2 ТНЕУ на вул. Львівській, 7 у м. Тернополі. Блок перебуває у відособленому користуванні позивачів. Помешкання складається з двох кімнат загальною площею 35 в.м., однак ТНЕУ вважає займане позивачами помешкання розраховане на 5 ліжко-місць.

Позивачі вказали, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.07.1995 року № 642 гуртожитку надали статусу сімейного. На вимогу відповідача з вересня 2012 року по даний час за проживання у гуртожитку позивачами щомісячно вноситься плата у розмірі 825 гривень, або ж 165 гривень за ліжко-місце. З вересня 2010 року по серпень 2012 року позивачі щомісячно платили 700 гривень, або ж 140 гривень за ліжко-місце.

Встановлення плати за проживання в гуртожитку та за участь в утриманні місць загального користування і прибудинкової території віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування незалежно від виду жилої площі у гуртожитку.

Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають в їх відособленому користуванні повинні вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах) установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Відносини в житлово-комунальній сфері повинні здійснюватися виключно на договірних засадах.

Позивачі вказали, що неправомірними діями відповідача, які повязані із неправомірним нарахуванням плати за проживання у сімейному гуртожитку їм завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, які тривають по даний час.

Із вказаних підстав позивачі просять визнати за позивачами право на внесення плати за проживання у блоці № 107 сімейного гуртожитку № 2, що належить відповідачеві і розташований на вул. Львівській, 7 м. Тернополя по ставках квартирної плати (тарифах) установлених для будинків державного та громадського житлового фонду; зобовязати відповідача здійснити перерахунок цієї оплати за тарифами установленими для будинків державного та громадського житлового фонду; зобовязати відповідача укласти з позивачами ОСОБА_3 про надання житлово-комунальних послуг згідно з п.2 Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМ України від 20.05.2009 року № 529; стягнути із відповідача у користь позивача збитки, повязані із переплатою за проживання у гуртожитку, а також стягнути грошове відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідач ТНЕУ звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про зобовязання позивача укласти угоду на проживання в студентському гуртожитку.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог ТНЕУ вказав, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 проживають у блоці № 107 студентського гуртожитку № 2 ТНЕУ. На даний час між ОСОБА_1 та ТНЕУ не було укладено угоду на проживання. ОСОБА_1 на пропозицію підписати угоду відмовилась її підписувати та отримувати. Зважаючи на те, що позивачі не є працівниками або студентами ТНЕУ, проживають у студентському гуртожитку який знаходиться у державній власності, а тому із вказаних підстав просять зобовязати ОСОБА_1 укласти угоду на проживання в студентському гуртожитку № 2, який знаходиться по вул. Львівська, 7 м. Тернополя строком на один рік.

Позивачі та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити у повному обсязі. Щодо задоволення зустрічних позовних вимог заперечили.

Представник ТНЕУ в судовому засіданні заперечив щодо задоволення первісного позову з підстав його неправомірності. Вказав, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 10.01.2014 року №15963158 студентський гуртожиток № 2, що розташований по вул. Львівська, 7 м. Тернопіль, зареєстрований за державою в особі Міністерства освіти і науки України, що перебуває на правах оперативного управління Тернопільського національного економічного університету. Згідно пп. 45, 46 та п. 48 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого Міністерством освіти і науки України від 13.11.2007 року № 1004 вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обовязкових побутових послуг, що надаються студентам, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно вір рівня комфортності житла. Оплата за житло та надані послуги здійснюється не менше ніж за місяць уперед. Керуючись постановою КМ України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності», спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року № 736/902/758 «Про затвердження порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» та спільним наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України та Міністерства охорони здоровя України від 28.03.2011 року № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форми власності» ТНЕУ видано наказ університету від 17.06.2014 року «Про встановлення плати за проживання в гуртожитку Університету», яким затверджено калькуляцію витрат за проживання в гуртожитку працівників.

Представник відповідача зазначив, що оплата в гуртожитку № 2 по вул. Львівська, 7 здійснюється правомірно, відповідно до калькуляції витрат за проживання в гуртожитку працівників в розрахунку на одне ліжко-місце з 01.09.2014 року.

Представник третьої особи Тернопільської міської ради в судовому засіданні вказав, що гуртожиток в якому проживають позивачі не є комунальною власністю територіальної громади та знаходиться на балансі ТНЕУ, а тому Тернопільська міська рада не має права втручатись у господарські відносини ТНЕУ

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є працівниками бухгалтерії та відділу прогнозування і маркетингу ТНЕУ показали, що ТНЕУ на законних підставах здійснює позивачам нарахування плати за проживання у гуртожитку.

Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін та їх представників вважає, що як позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, так і зустрічні позовні вимоги ТНЕУ до задоволення не підлягають виходячи із наступного.

Згідно рішення господарського суду Тернопільської області від 26 березня 2012 року, яке ухвалено у справі № 6/19/5022-198/2012 визнано за державою в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України право державної власності на нерухоме майно, що знаходиться на правах оперативного управління Тернопільського національного економічного університету, а саме на студентський гуртожиток № 2 за адресою: м. Тернопіль, вул. Львівська, 7.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.01.2012 року, яке ухвалено в цивільній справі № 2-209/11 встановлено, що ОСОБА_1 була вселена в кімнату гуртожитку на законних підставах, а саме згідно ордеру № 62 виданим адміністрацією установи в звязку із укладенням із працівником контракту. Працювала на посаді в Університеті більше 10 років безперервно та була звільнена через закінчення дії строкового трудового договору.

На час розгляду даної справи позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_1 проживають і зареєстровані блоці № 107 гуртожитку № 2 ТНЕУ на вул. Львівській, 7 у м. Тернополі, займають 5 ліжко-місця, отримують й користуються житлово-комунальними послугами, які належним чином надаються університетом.

Відповідно до п.5.2 Положення про студентський гуртожиток Тернопільського національного економічного університету - конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється ректором університету і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла.

Наказом ректора Тернопільського національного економічного університету № 251 від 17.06.2014 року затверджено в новій редакції вартість проживання в студентських гуртожитках з 01.09.2014 року. Встановлено вартість проживання працівників в гуртожитку з 01.09.2014 року в розмірі 165 грн. в місяць за одне ліжко-місце згідно з калькуляцією.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Отже, суд вважає, що особи, які заселені в студентський гуртожиток та користуються майном і отримують послуги зобовязані сплачувати за його користування в розмірах, що затверджені наказом ректора Тернопільського національного економічного університету № 251 від 17.06.2014 року, який правомірно виданий на підставі Положення про студентський гуртожиток Тернопільського національного економічного університету, постанови КМ України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності», спільного наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року № 736/902/758 «Про затвердження порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» та спільного наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України та Міністерства охорони здоровя України від 28.03.2011 року № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форми власності».

Зважаючи на те, що гуртожиток № 2 ТНЕУ на вул. Львівській, 7 у м. Тернополі у якому проживають позивачі є студентським та визнаний державною власністю в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, що знаходиться на правах оперативного управління Тернопільського національного економічного університету, а тому позивачі не вправі вимагати визнання за ними права на внесення плати за проживання у гуртожитку по ставках квартирної плати (тарифах) встановленої для будинків державного та громадського житлового фонду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі.

Суд вважає, що у задоволенні зустрічних позовних вимог ТНЕУ до ОСОБА_1 про зобовязання позивача укласти угоду на проживання в студентському гуртожитку до задоволення не підлягають, оскільки суд вважає, що ТНЕУ обраний невірний спосіб захисту прав у сфері надання житлово-комунальних послуг, так як суд не вправі зобовязувати позивача ОСОБА_1 укладати договори, у тому числі із ТНЕУ на проживання в студентському гуртожитку № 2 Тернопільського національного економічного університету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 16 ЦК України, постановою КМ України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності», спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року № 736/902/758 «Про затвердження порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» та спільним наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України та Міністерства охорони здоровя України від 28.03.2011 року № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форми власності», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212- 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тернопільського національного економічного університету з участю третьої особи Тернопільської міської ради про визнання права на внесення плати за проживанні у блоці сімейного гуртожитку по ставках квартирної плати (тарифах), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду, зобовязання здійснити перерахунок квартирної плати, зобовязання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Тернопільського національного економічного університету до ОСОБА_1 про зобовязання укласти угоду на проживання в студентському гуртожитку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дзюбич В.Л.