АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2763/16 Справа № 183/4251/15 Головуючий у 1 й інстанції - Юр'єва Т. І. Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Дніпро

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Посунся Н.Є., Макарова М.О.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право проживання у будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком, -

В С Т А Н О В И Л А :

09.07.2015 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

13.10.2015 р. ОСОБА_3 звернувся зі зустрічним позовом до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 р. в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Вселено ОСОБА_3 в житловий будинок АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_2, передавши йому ключі від калитки при вході на подвір'я та вхідних дверей у вказаний будинок.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При розгляді справи судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується наданими суду документами і не заперечується сторонами.

Відповідач ОСОБА_3, 1984 року народження і 3-я особа ОСОБА_4, 1988 року народження - є дітьми позивачки, які зареєстровані у вищевказаному будинку.

Згідно довідки голови квартального комітету Крюк С.А. ОСОБА_3 зареєстрований у буд.АДРЕСА_2, але не проживає з 2007 року (а.с.4).

Згідно акту (без дати), підписаному сусідами, та засвідченому підписом та штампом голови квартального комітету Крюк С.А., ОСОБА_3 не проживає за вищезазначеною адресою з жовтня 2007 року. Речей його в цьому домоволодінні немає (а.с.9).

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12.04.1985 року, з наступними змінами, вказується, що в справах про визнання наймача або члена сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, тощо) суд може продовжити пропущені строки.

При розгляді справи також було встановлено, що у жовтні 2007 р. відповідач одружився. У зв'язку з тим, що його мати (позивачка по справі) не була згодна, щоб він і невістка проживали в її будинку, останні вимушені були піти проживати тимчасово до батьків дружини. Потім позивачка надала згоду і поселила відповідача з дружиною у однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

У 2011 році відповідач одружився вдруге і позивачка вказану квартиру стала здавати квартирантам. А оскільки позивачка не була згодна щоб відповідач з дружиною проживали в її будинку, то відповідач вимушений був знову піти проживати тимчасово до другої дружини, щоб не сваритися з матір'ю. З літку 2014 року відповідач не проживає у спірному будинку в зв'язку з тим, що між сторонами склалися неприязні стосунки. З літа 2014 року позивачка стала перешкоджати відповідачу користуватися житлом у спірному будинку. 05.10.2015 року вона замінила вхідні двері у будинку, ключі від них відповідачу не надала.

Як вбачається з матеріалів Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровської області в період з 22 травня 2014 року по вересень 2015 року сторони неодноразове звертались до міліції в зв'язку з неправомірністю дій відносно один до одного, що свідчить про те, що між сторонами виникли неприязні стосунки з приводу того, що позивачка перешкоджає ОСОБА_3 користуватися житловим будинком (а.с.8, 36-37,68-89).

Згідно ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання.

Встановлено, що позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 іншого постійного місця проживання не має, зареєстрований у будинку за адресою АДРЕСА_2, вселився і проживав у цьому будинку як член сім'ї власника у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст.405 члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оцінюючі зібрані докази, суд прийшов до правильного висновку, що відповідач, будучи членом сім'ї власника домоволодіння, не проживає у спірному житловому будинку з жовтня 2007 року з поважних причин, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_3 про вселення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді Н.Є.Посунся

М.О.Макаров