Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення з повнолітніх дітей заборгованості зі сплати аліментів, неустойки (пені), додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року,-

вс т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення з повнолітніх дітей заборгованості зі сплати аліментів, неустойки (пені), додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю, який мотивувала тим, що вона має двох повнолітніх працездатних доньок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно висновку МСЕК серія 7-66 КА №0170188 від 11 березня 1999 року позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання безстроково, несе додаткові витрати, викликані тяжкою хворобою та інвалідністю, в той час, як відповідачі в добровільному порядку надати їй необхідну матеріальну допомогу відмовилися.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 200 грн з кожної щомісячно, починаючи з 12 березня 2012 року.

Проте відповідачі рішення апеляційного суду Полтавської області

від 10 жовтня 2013 року в добровільному порядку не виконали, заборгованість зі сплати аліментів не погасили, поточні аліменти не сплачували, у зв'язку із чим за період з 12 березня 2012 року по дату подання позову утворилась заборгованість зі сплати аліментів, крім того, на суму заборгованості нараховано пеню.

Неодноразово змінюючи розмір позовних вимог, ОСОБА_4 остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на свою користь в якості додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю, кошти в сумі 11 361 грн 22 коп.; стягнути з ОСОБА_6 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 13 929 грн 59 коп., з яких: заборгованість зі сплати аліментів - 4 878 грн 95 коп., пеня - 9 250 грн 64 коп.; стягнути з ОСОБА_5 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 21 907 грн 09 коп., з яких: заборгованість зі сплати аліментів - 6 128 грн 95 коп., пеня - 15 778 грн 14 коп., а також стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 11 361 грн 22 коп. додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 13 929 грн 59 коп., з яких: заборгованість зі сплати аліментів - 4 878 грн 95 коп.; пеня - 9 250 грн 64 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 21 907 грн 09 коп., з яких: заборгованість зі сплати аліментів - 6 128 грн 95 коп.; пеня - 15 778 грн 14 коп.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 березня

2015 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2 440 грн 61 коп. додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 440 грн 61 коп. додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) в розмірі 9 250 грн 64 коп. за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 15 778 грн 14 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня

2015 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2 440 грн 61 коп. додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 440 грн 61 коп. додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) в розмірі 1 136 грн 50 коп. за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 483 грн 80 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 червня 2013 року позов ОСОБА_4 про стягнення з повнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 аліментів та додаткових витрат, зумовлених інвалідністю, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 в якості додаткових витрат, зумовлених інвалідністю ОСОБА_4, 37 020 грн за придбання лівого кульшового суглобу та 7 320 грн та проведення операції, а всього 44 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 200 грн щомісячно на користь ОСОБА_4 починаючи з 12 березня 2012 року. Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти у розмірі 500 грн щомісячно на користь ОСОБА_4 починаючи з 12 березня 2012 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 23-34, т. 1).

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 червня 2013 року змінено в частині розміру стягнутих аліментів та додаткових витрат. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в якості додаткових витрат, зумовлених інвалідністю, 37 020 грн за придбання суглобу та 1 330 грн за проведення операції, а всього 38 350 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 12 березня 2012 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання вказаних судових рішень Ленінським районним судом м. Полтави 15 листопада 2013 року видано виконавчий лист № 1616/2594, за яким 14 квітня 2014 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_5, яка працює в ЗАТ «Полтавська фірма «Ворскла». Постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків стягувати у розмірі 50 % заробітної плати (доходу) до повного погашення боргу, надалі проводити поточне утримання у розмірі 200 грн заробітної плати. Борг із аліментів станом на 01 квітня 2014 року склав 4 929 грн 03 коп.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, заборгованість ОСОБА_6 з 12 березня 2012 року по 01 квітня 2014 року склала 1 750 грн.

Відповідно до положень ст. 202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно вимог ст. 203 Сімейного Кодексу України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових втратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки у відповідачів утворилась заборгованість по сплаті аліментів, а тому на користь позивача у відповідності підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів на непрацездатну матір, а також додаткові витрати пов'язані із тяжкою хворобою та інвалідністю позивача.

При цьому, апеляційним судом правильно розрахована сума неустойки, яка підлягає стягненню на користь позивача, із розрахунку: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
М.І. Наумчук