Справа № 203/2340/16-ц
Провадження № 2-з/0203/93/2016
УХВАЛА

06 липня 2016 року Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву Ібрахім Даглиогли про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

Ібрахім Даглиогли 23 травня 2016 року предявила позов до ОСОБА_1, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за борговою розпискою від 24 травня 2013 року в розмір 67 200 євро та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

06 липня 2016 року від позивача надійшла заява про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: на квартиру № 173, яка розташована по пр. Ілліча буд. 21А в м. Дніпрі та автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, у своїй заяві позивач наводить не фактичні дані щодо дій відповідача боржника з умисного ухилення від цивільно-правової відповідальності, а посилається на гіпотетичну можливість невиконання рішення суду у звязку наявністю заборгованості, що само по собі беззастережно не свідчить про неможливість виконання рішення про можливе задоволення позову, хоч би і про стягнення боргу в розмірі 67 200 євро та моральної шкоди в сумі 10 000 грн. або утруднення виконання такого рішення, зважаючи на те, що будь-яких доказів на підтвердження належності автомобіля НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 так само як і доказів на підтвердження спроб відповідача відчужити належне їй на праві власності майно або приховати, суду не надано.

За таких обставин, приймаючи до уваги принцип відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, позивачем не доведено перед судом наявність підстав для забезпечення позову у спосіб про який він клопотав та вжиття заходів забезпечення позову взагалі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Ібрахіму Даглиогли в задоволенні заяви про забезпечення позову Ібрахіма Даглиоглу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко