Справа № 174/401/16-ц
п/с № 2/174/300/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Данилюк Т.М.,

за участі секретаря - Шарапової О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє на підставі довіреності ОСОБА_1, до ОСОБА_4 підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про захист прав споживача житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4 підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про захист прав споживача житлово-комунальних послуг.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що вона є одноосібним власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 до якої надання житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення здійснюється ОСОБА_4 підприємством «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. В зв`язку з тим, що договір з послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення не укладався та пристрій обліку наданих послуг не встановлювався, то правові підставі надання та припинення даної послуги визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005р. № 630 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини.

В свою чергу у травні 2016 року, відповідач без будь-якого попередження, самовільно, за її відсутності, здійснили технічне припинення водовідведення належної їй квартири та зазначили про те, що умовою поновлення водовідведення є погашення заборгованості в розмірі 4435,94 грн., враховуючи ці обставини, позивач просить визнати незаконними дії відповідача, що полягали в повному припиненні у травні 2016 року, централізованого постачання холодної ( питної) види у АДРЕСА_2; зобов`язати ОСОБА_4 підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області поновити централізованого постачання холодної ( питної) види у АДРЕСА_2; визнати недійсним нарахування відповідачем на особистий рахунок 03132084 заборгованності в суммі 4435,94 грн.

В судовому засіданні представник позивач позов та його обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечувала проти задоволенні позову, просила в його задоволенні відмовити та пояснила, що з серпня 2009 року в квартирі позивача ніхто не зареєстрований. В 2013 було встановлено, що в квартирі позивача проживає сімя з трьох осіб на підставі договору оренди. В квітні 2016 року при перевірці було виявлено техніком підприємства, що там досі проживає ця сімя з трьох осіб. Ними було направлено їм листа для укладення договору та установки лічильника. На їх звернення ніхто не відреагував та продовжували безоплатно використовувати воду. 28.04.2016 року був складений відповідний акт та направлений позивачу.17.05.2016 року позивачу відключили воду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи та заслухавши покази свідків, суд прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати вимогам законодавства, комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Положення п.32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005р. № 630, встановлюють аналогічний обов'язок виконавця житлово-комунальних послуг щодо надання їх споживачу в установлених обсягах, належної якості, безпечних для його життя, здоров'я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Істотною обставиною є, що чинне законодавство не передбачає як правову підставу припинення або обмеження в наданні такої послуги заборгованість споживача з її оплати.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" точкою розподілу надання житлово-комунальних послуг є місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Відповідно до підзаконних нормативно-правових актів, точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій є: для каналізації - найближчий до будівлі оглядовий колодязь; для водопроводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі, що передбачено п.2.3.7. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №76 від 17.05.2005р., п.1.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р., п.11.1.3. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995 р.

Статтею 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» № 1023 встановлено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

- при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції:

- при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

- при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

- порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

- будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію:

- споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

- ціну продукції визначено неналежним чином;

- документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, встановлено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р. п. 3.3. У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу, та п. 3.4. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, судом встановлено, що відповідно до копія свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 є власником ? частини квартири, яка розташована за адресою : кв.№84 в будинку №1 по бульвар Миру м.Вільногірську Дніпропетровської області ( а.с.9).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21.09.2007 року, за позивачем визнано право власності ? частини квартири, яка розташована за адресою : кв.№84 в будинку №1 по бульвар Миру м.Вільногірську Дніпропетровської області (а.с.10).

Тобто позивач ОСОБА_3, є одноосібним власником вищезгаданої квартири.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири, яка розташована за адресою : кв.№84 в будинку №1 по бульвар Миру м.Вільногірську Дніпропетровської області, до якої надання житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення здійснюється відповідачем.

Актом від 17.05.2016 року працівниками відповідача без будь-якого попередження, за відсутності позивача, було здійснено технічне блокування мережі водопостачання та водовідведення, обмеження послуг водовідведення за адресою: кв.№84 в будинку №1 по бульвар Миру м.Вільногірську Дніпропетровської області, де власником є ОСОБА_3Г.(а.с.20).

Згідно з виписки особового рахунку заборгованість ОСОБА_3 складає 4435,94 грн. (а.с.8).

Вищезгадані обставини, знайшли своє підтвердження і в показах свідків.

Так свідок ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що дана квартира знаходитися на контролі в КП «Жилсервіс», по реєстрації там ніхто не значиться, але зі слів сусідів, там проживає сім`я з трьох осіб, вже приблизно два роки.

Свідок ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснила, що вона працює контролером КП «Жилсервіс», дана квартира знаходиться у них під контролем. В 2013року, при перевірці, вона попала в квартиру позивача, там проживала сімя із трьох чоловік, вона склала з ними акт, який залишила в реєстраційному центрі, де вона раніше працювала. Неодноразово виходила до квартири позивача, спілкувалася з людьми, які там проживали, але в подальшому її вже в квартиру не пускали, а розмовляли через двері .

Коли відключали воду, з квартири позивача, вийшла жінка і запитувала, як відновити водопостачання. Вона спілкувалася з людьми які проживають у квартирі позивача, рази чотири.

Суд вважає дії відповідача, що полягали в технічному блокуванні мережі водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2, де власником є ОСОБА_3Г, незаконними, зважаючи на наступне.

В зв`язку з тим, що договір з послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою належної позивачу квартири не укладався та пристрій обліку наданих послуг не встановлювався, то правові підставі надання та припинення даної послуги визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005р. №630 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини.

Таким чином, чинне законодавство встановлює обов'язок надання житлово-комунальних послуг, безперебійно та не визначає заборгованість з оплати даної послуги як підставу припинення надання послуги; заборгованість з оплати даної послуги є спірною і, згідно чинного законодавства, питання погашення такої заборгованості підлягає вирішенню виключно в судовому порядку.

Відповідач, будучи виконавцем відповідної житлово-комунальної послуги, у відповідності до закону мав право вчиняти технічні дії виключно до точки розподілу надання послуги, яка розміщена біля будівлі і не мав законних підстав самовільно здійснювати дії у внутрішньо-домових мережах будинку.

Оскільки порушення прав та законних інтересів позивача на безперебійне отримання належної якості житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення має триваючий характер, то їх захист має бути здійснений шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено п.3, 4. ч.2.ст.16 ЦК України. Захист порушених прав позивача на безперебійне отримання належної кількості та якості житлово-комунальних послуг з питного водопостачання та водовідведення можливий шляхом здійснення КП "Жилсервіс" за рахунок своїх власних сил та засобів технічних дій з розблокування мережі питного водопостачання та водовідведення та поновлення безперебійного надання у належній кількості та належної якості даної житлово-комунальної послуги.

Зобов'язання відповідача визнати недійсним нараховування заборгованості за послуги централізованого постачання холодної ( питної) види у кв.№84 в будинку №1 по бульвар Миру м.Вільногірську Дніпропетровської області, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Позивачем в позові не зазначено, які самі його права як споживача порушені відповідачем. Відповідно до ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, пов'язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги водопостачання підлягають доведенню при пред'явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_3, зафіксоване фактичне проживання в квартирі трьох осіб.

Що стосується заяв позивача, що вона не укладала будь-яких договорів з відповідачем про надання послуг з постачання холодної та гарячої води в належну їй квартиру, та не бажає укладати, що також на її думку є підставою для задоволення її позову, то як встановлено в судовому засіданні, позивач є одноосібним власником квартири АДРЕСА_3, в яку тривалий час поставлялась холодна та гаряча вода КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області " і послуги КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області " позивач приймала, однак не оплачувала їх.

В звязку з викладеним, посилання представника позивача про відсутність у неї зобовязань перед КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області" по оплаті послуг з водопостачання через не укладення на теперішній час письмового договору з КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області " про надання послуг, суд вважає безпідставною.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні цієї вимоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, суд вважає, що в даному випадку сплату судового збору слід покласти на відповідача в сумі 1102,40 грн., а в тій частині , що відмовлено - на позивача в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 509, 655, 901 ЦК України, пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, п. 21 ЗУ « Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 10, 11, 60, 88,131, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, в інтересах якої діє на підставі довіреності ОСОБА_1, до ОСОБА_4 підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про захист прав споживача житлово-комунальних послуг задовольнити частково.

Визнати незаконними дії ОСОБА_4 підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, щодо повного припиненні у травні 2016 року, централізованого постачання холодної (питної) види у квартиру АДРЕСА_3.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, поновити централізованого постачання холодної (питної) види у квартиру АДРЕСА_4.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в доход держави України, судовий збір в розмірі 1102 гривні 40 копійок.

Стягнути з позивача ОСОБА_3, ІНН № ,НОМЕР_1, в доход держави України, судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_7