Справа № 489/339/16-ц
Номер провадження 2/489/764/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про поділ майна шляхом визнання права власності,

встановив

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони з квітня 2007 року по вересень 2014 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах. За вказаний період сторонами було придбано за спільні кошти рухоме та нерухоме майно.

Просив суд визнати за позивачем право власності на 1/2 частку такого майна в порядку поділу.

04.02.2016 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просив суд визнати об'єктами спільної сумісної власності сторін майно, визнати у порядку поділу спільного майна за позивачем право власності на 1/2 частку майна.

30.05.2016 від відповідача до суду надійшло заперечення. Вказує, що з позовними вимогами не згоден.

15.06.16 до суду від позивача надійшла про збільшення позовних вимог.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на те, що сторони з квітня 2007 року по вересень 2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 09.06.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 04 червня 1983 року зареєстрували шлюб. Запис про розірвання шлюбу відсутній.

Відповідно до листа від 15.06.2016 в архіві відділу відсутній актовий запис про розірвання шлюбу між гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який зареєстрований 04.06.1983. Перевірку проведено з 01.01.2009 по теперішній час.

Згідно з ч. 1 ст. 74 СКУ якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Правове значення в даному випадку має доведеність обставин, на які посилається позивач в підтвердження вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю, відсутність іншого будь-якого шлюбу, про поділ майна.

Позивачем були надані суду для огляду фотознімки, що вказують на факт спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, починаючи з 04.06.1983 і по 27.05.2015 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою - ОСОБА_3.

У такому випадку набуте майно, не підпадає під поняття «спільна сумісна власність» у розумінні СК України, а тому не підлягає поділу.

Як підставу позову позивач визначив саме факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Жодних посилань на те, що позивачем вносились особисті кошти та їх розмір ані в позові, ані в судовому засіданні позивачем не вказано. Не зазначає позивач і конкретний розмір частки у кожному виді майна, яка відповідає розміру його внеску при придбанні цього конкретного майна.

Отже, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна шляхом визнання права власності - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв