Провадження №2/760/6352/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про повернення позовної заяви/

31 жовтня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л. А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2,а саме: будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позовна заява підлягає поверненню позивачці для подачі до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору є визнання права власності на будинок з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

За правилами ст.114 ЦК України та п.п.41,42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За змістом вказаної норми виключна підсудність встановлена для позовів про будь-які права з приводу нерухомого майна.

З точки зору закону виключна територіальна підсудність встановлюється законодавцем з метою вирішення спору конкретним, прямо передбаченими у законі судами.

В такому випадку можливість застосування інших правил територіальної підсудності виключається.

В п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції.

Виходячи з цього, предмету позову, вимоги позивачки не підсудні Солом»янському районному суду м. Києва.

Виходячи з цих обставин, звернення позивачки до Солом»янського районного суду м. Києва з позовом недопустимий з точки зору ч.1 ст.114 ЦК України.

Відповідно до ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

За таких обставинах позовна заява підлягає поверненню позивачу для подачі до належного суду.

Керуючись ст.109, ч.1 ст.114, 115, ч.3 ст.121ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно повернути позивачу для подачі до належного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або отримання до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя