Провадження № 2/760/5138/16
В справі № 760/213061/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

позивача- ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім"я розпалась і примирення неможливе.

Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частині від усіх видів його доходів, посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти розірвання шлюбу.

В той же час зазначив, що вважає достатніми до стягнення аліменти в розмірі ? частини його заробітку, оскільки він працює, має постійний дохід і матеріальне утримання дитини буде забезпечене.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 18 червня 2003 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім»ї. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, з січня 2015 року проживають окремо.

На примирення сторони не згодні.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Виходячи з викладеного вище, небажання сторін продовжувати шлюб,суд приходить до висновку, що сім»я сторін розпалась і поновлена бути не може, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Сторони підтвердили, що такої домовленості до звернення до суду вони не досягли.

Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою неповнолітню дитину, зобов"язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

В статті 182 Сімейного кодексу України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Так, відповідач у судовому засіданні пояснив, що він працевлаштований, має стабільний та регулярний дохід.

Крім того, відповідно до статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в т.ч. щодо її матеріального утримання, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Тобто, законом покладено обов»язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття на обох батьків.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виходячи з цього, обов»язку обох батьків утримувати дитину, враховуючи, що як батько, так і мати мають роботу, стабільний та регулярний дохід, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в частині стягнення аліментів і приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку /доходів/.

Відповідно до частин 1,3 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору при зверненні до суду звільняються, в т.ч., позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Виходячи з даної норми закону, встановлених законом пільг для позивачів при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 551, 20 гр. судового збору сплаченого нею при зверненні до суду за вимогу в частині розірвання шлюбу, та 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави в іншій частині позову.

Керуючись статтями 104,110,112-113,180-182 Сімейного кодексу України,статтями 3-4, 10-11, 57-60,88,212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 18 червня 2003 року в відділі РАГС Солом»янського РУЮ у м. Києві / а./з. № 554/ між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвати.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Полонне Хмельницької області, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку/доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2016 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551, 20 гр. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551, 20гр. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: