РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання дій нотаріуса незаконними ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання дій нотаріуса незаконними, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2015 року померла її двоєрідна сестра - ОСОБА_5 Оскільки померла не мала сімї та не залишила заповіту, ОСОБА_1 24 червня 2015 року звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1265 ЦК України як спадкоємець пятої черги за законом. Спадкову справу було заведено 24.06.2015 року (спадкова справа № 4-2015). На вимогу нотаріуса, ОСОБА_1 надала контакти свого рідного брата ОСОБА_6, а також контакти інших можливих спадкоємців, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Вказує, що 15.07.2015 року нотаріус повідомила листом ОСОБА_4 та ОСОБА_7 П, про факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 А 04 серпня 2015 року до нотаріуса звернувся ОСОБА_6А - рідний брат позивача із заявою про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 на її користь. А 15 жовтня 2015 року до нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4, який вважав себе двоюрідним братом покійної ОСОБА_5 Того ж дня, до нотаріуса надійшла заява від ОСОБА_7- рідної сестри ОСОБА_4 про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 на його користь.

У заяві громадянин ОСОБА_4 повідомляв, що майно, яке належало ОСОБА_5 на день її смерті приймає, а документи, що стосуються оформлення його спадкових прав за законом та відомості щодо вирішення питання успадкування надасть пізніше. Відомості та документи, які б підтверджували родині стосунки, необхідні для вчинення нотаріальних дій, мали б бути надані ОСОБА_4 не пізніше 15 листопада 2015 року- тобто в місячний термін від дня подання зави про прийняття спадщини, проте такі в строк не надані. А нотаріус має право самостійно витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, таке право у нотаріуса виникло 16 листопада 2015 року, проте ігноруючи це нотаріус розпочала дії стосовно витребування документів лише 20.12.2015 року, надіславши 20.12.2015 року звернення до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому, а також 31.12.2015 р. - направивши звернення до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому районні. Після закінчення шестимісячного терміну, а саме 22 грудня 2015 року, ОСОБА_4 не було надано нотаріусу документів, які б підтвердили його родині стосунки з спадкодавцем, і тому позивач вважаючи себе єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину звернулась до відповідача із відповідною заявою з метою отримати свідоцтво про право на спадщину.

Зазначає, що нотаріус ОСОБА_3 в порушення закону, отримавши заяву від ОСОБА_1 видала свідоцтво лише на спадщину у частці 1/2, що складалася з грошових вкладів, які знаходяться в установах АТ «Ощадбанк» та АТ «Укрексімбанк», мотивуючи це тим, що на даний час у неї немає відповіді по направлених нею запитах. Так, нотаріус не має права затримувати видачу свідоцтва про право на спадщину після спливу встановленого законом строку спадкоємцям, які надали всі необхідні документи, у звязку з тим, що інші спадкоємці не мають можливості підтвердити своє право на спадщину.

Як на неправомірні дії нотаріуса, посилається також на те, що їй не було розяснено зміст ст. 1297 ЦК України, хоча це єдина стаття ОСОБА_8 86 цивільного кодексу, яка визначає саме обовязок обдарованого не лише отримати свідоцтво про право на спадщину, але і реєстрацію права власності на таке майно в установленому законом порядку. З цього випливає, що станом на 22.12.2015 року, у громадянина ОСОБА_4 виник обовязок отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, однак він не зміг довести свої родинні стосунки з померлою спадкодавицею ОСОБА_5, а тому і права на отримання даного свідоцтва не мав. Нотаріус ОСОБА_3, у свою чергу, нівелюючи норми вищеперелічених статей, не маючи на те правових підстав відклала їй позивачу видачу свідоцтва як єдиній на той час спадкоємеці за законом. Лише 4 лютого 2016 року, до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся ОСОБА_4, нотаріусом ОСОБА_3, йому було відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з тим, що ОСОБА_4 не зміг підтвердити факт наявності родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_5

8 лютого 2016 року, позивач знову звернулась до нотаріуса ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, для цього у неї були всі підстави та зібрані документи, проте, нотаріус знову ж таки видала свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частку квартири, в усному порядку повідомивши, що оскільки в ОСОБА_4 є право оскаржити постанову про відмову у видачі йому свідоцтва, вона вважає за необхідним зупинити нотаріальні дії стосовно іншої часки спадщини. Вказуючи на існування обгрунтованого письмового звернення заінтересованої особи про відкладення видачі свідоцтва, нотаріус не надає її копії для ознайомлення спадкоємцю та навіть не вказує дату і номер її надходження.

З позовною заявою до Хмельницького міськрайонного Хмельницької області, ОСОБА_4 звернувся лише 23 березня 2016 року, а тому у нотаріуса, починаючи з 04 лютого 2016 року, тобто з моменту винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва ОСОБА_4 по 23 березня 2016 р. не було законних підстав призупиняти вчинення нотаріальних дій, та не видавати свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 Також, після отримання ухвали Апеляційного суду Хмельницької області, якою було скасовано рішення суду, яке підтверджувало родинні відносини ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ОСОБА_1 вчергове звернулась до нотаріуса ОСОБА_3 за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус ухилилась від вчинення нотаріальної дії, мотивуючи це зайнятістю, та призначила час на наступний день, в який позивачу знову було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки ОСОБА_4 надав заяву з проханням відкладення вчинення нотаріальних дій, в звязку із подачею до суду позовної заяви аналогічного змісту, який було подано 23.03.2016 р. А тому позивач вважає дії нотаріуса ОСОБА_3 незаконними з огляду на те, що станом на 22.12.2015 року, нотаріус в порушення вимог ст. ст. 1296, 1297 ЦК України, розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не видала свідоцтва про право на спадщину на все майно, яке входило до її складу. Нотаріус не має права затримувати видачу свідоцтва про право на спадщину після спливу встановленого законом строку спадкоємцям, які надали всі необхідні документи, у звязку з тим, що інші спадкоємці не мають можливості підтвердити своє право на спадщину.

А тому просить визнати дії приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3, щодо зупинення нотаріальних дій, а саме зупинення видачі свідоцтв про право на спадщину в частині в якій вони не видавались ОСОБА_1, після померлої ОСОБА_5 незаконними.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні вказала, що позов є безпідставним, оскільки нею дотримані вимоги законодавства, і щодо неї по даному факту було здійснено перевірку, якою встановлено, що порушень не виявлено.

Третя особа в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, вказавши, що нотаріус діяла законно.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так судом встановлено, що 22 червня 2015 року померла ОСОБА_5, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 255905.

24 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу.

З пояснень сторін встановлено, що нотаріус при спілкуванні з ОСОБА_1 встановила коло спадкоємців відповідної черги та адреси їх проживання, а також направлено відповідні повідомлення про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 всім відомим спадкоємцям, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_4 15.07.2015 р., що вбачається із повідомлення № 29/02-14 та № 28/02-14 наявних в матеріалах справи.

Відповідно до п.1.2. Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріальних дій України, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Стаття 63 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Після чого, а саме до закінчення шести місячного строку, а саме 04 серпня 2015 року до нотаріуса звернувся ОСОБА_6 із заявою про відмову від належної йому частки у спадщині після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1

25.08.2015 р., 25.09.2015 нотаріус у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про нотаріат» здійснила запити до банків щодо повідомлення про наявність грошових рахунків на імя ОСОБА_5, які необхідні для вчинення нотаріальних дій, а саме для подальшого видання свідоцтва про право на спадщину. На що було отримано відповіді.

24.09.2015 року до нотаріуса звернулася ОСОБА_7 із заявою про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4

15.10.2015 року до нотаріуса звернувся ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, вказавши що документи будуть подані пізніше.

20.12.2015 року нотаріусом було направлено запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницький щодо надання копій актових записів про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_8; ОСОБА_10 та ОСОБА_11; ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для встановлення родинних відносин спадкоємців. На що 10.01.2016 р. отримала відповідь.

31.12.2015 р. нотаріусом було направлено запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому районі щодо надання копій актових записів про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_8; ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для встановлення родинних відносин спадкоємців. На що 21, 23.01.2016 р. отримала відповіді.

22 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй на грошові вклади свідоцтва про право на спадщину, додавши необхідні документи. На що 22.12.2015 р. ОСОБА_1 було видано свідоцтво на право на спадщину за законом на ? частку майна, а саме грошових вкладів.

04 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому на грошові вклади, квартиру та частку будинку свідоцтво про право на спадщину.

Проте, 04.02.2016 р. нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_4 не зміг підтвердити факт родинних відносин із померлою ОСОБА_5

05.02.2016 р. ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про відкладення видачі свідоцтва про право на частку у спадщині, оскільки його сестра найшла документи, які підтвердять факт його родинних відносин із померлою, які він надасть після отримання.

08.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру. На підставі чого останній 08.02.2016 р. видано свідоцтво на право на спадщину за законом на ? частку квартири.

23.03.2016 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою, якою повідомив, що він звернувся з позовом до суду з приводу спадщини та просив відкласти видачу свідоцтва.

Із копії заяви ОСОБА_4 до суду про встановлення факту родинних відносин, вбачається, що така подана 23.03.2016 р.

01.07.2016 р. рішенням Хмельницького міськрайонного суду встановлено факт родинних відносин померлої ОСОБА_5 із ОСОБА_4

Однак дане рішення було скасовано 13.09.2016 ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області так як на спадкове майно претендує ОСОБА_1, тобто існує спір про право.

09.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину на все майно, обгруновуючи тим, що вона є єдиною спадкоємицею.

На що останній 12.08.2016 р. нотаріусом надано відповідь, а саме те, що згідно законодавства нотаріус не має правових підстав видати свідоцтво про право на спадщину, яке перебуває у спорі.

15.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку. На що нотаріусом 15.08.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ? частку 31/100 житлового будинку.

02.09.2016 р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до нотаріуса про відкладення видачі свідоцтва ОСОБА_4, у звязку із розглядом справи в суді.

14.09.2016 р. ОСОБА_4 знову звернувся до нотаріуса із заявою про відкладення видачі свідоцтва на його частку, у звязку із розглядом справи у суді та у звязку із оскарженням ухвали суду в касаційному порядку.

Із копії позовної заяви ОСОБА_4 вбачається що таку знадо в канцелярію суду 15.09.2016 р.

21.09.2016 р. ОСОБА_1 знову звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на усе майно. На що нотаріусом 22.09.2016 р. останній дано відповідь про те, що оскільки справа знаходиться в суді, нотаріусом відкладено вчинення нотаріальної дії.

Також встановлено, що ОСОБА_4 звертався до суду 03.10.2016 р. із заявою про встановлення факту родинних відносин. 05.10.2016 р. відкрито провадження за його заявою.

Також вбачається, що позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_1, нотаріуса про встановлення факту родинних відносин перебувала у провадження суду, проте 12.10.2016 року повернуто позивачу за його заявою.

26.10.2016 р. ОСОБА_1 знову звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на усе майно померлої. На що нотаріусом дана відповідь 28.10.2016 р. про те, що у неї немає законних підстав для вчинення нотаріальної дії, оскільки справа знаходиться в суді.

03.11.2016 року ухвалою суду відкрито провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Так, у весь період коли зверталася ОСОБА_1 з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на усе майно, у провадженні суду перебували справи, про що нотаріусом також перевірялося згідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, який нотаріус надала суду.

Також із пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_4 надав нотаріусу документи, що підтверджують його родинний зв'язок із померлою, проте оскільки такі документи мали неналежний вигляд, а саме були розєднані (протерті) в місцях злому, нотаріус на підставі ст. 47 ЗУ «Про нотаріат» та положень гл. 8 розділу І Порядку відмовилася приймати такі документи та розяснила право на експертизу.

Так, відповідно до висновку експертного дослідження від 18.11.2016 р. вбачається, що бланк посвідки про народження № 1963501 представлений на дослідження, виготовлений типографським способом з використанням форм плоского друку та високого друку. В посвідці ознак технічної підробки не виявлено.

Даним документом (посвідкою) про народження підтверджується факт того, що ОСОБА_9 є рідною дочкою ОСОБА_14 та ОСОБА_15, та відповідно рідною сестрою ОСОБА_16, яка є матірю спадкодавиці по спадкові справі ОСОБА_5

Із витягу від 04.11.2016 р. вбачається, що інформація про дошлюбне прізвище ОСОБА_10 ОСОБА_16.

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 26.06.2006 р. вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_14 є ОСОБА_10

Також 15.11.2016 року щодо дій нотаріуса ОСОБА_3 було проведено позапланову перевірку документів в межах розгляду звернення ОСОБА_1, порушень не виявлено.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно . Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо заповіт складено на користь зачатої, але ще не народженої дитини, видача свідоцтва про право на спадщину і розподіл спадщини між усіма спадкоємцями може відбутися лише після народження дитини. Положення абзацу першого цієї частини застосовується також щодо дитини, зачатої за життя спадкодавця, але народженої після його смерті, у разі спадкування за законом. До закінчення строку на прийняття спадщини нотаріус може видати спадкоємцеві дозвіл на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), якщо це викликано обставинами, які мають істотне значення.

Позивач посилається на те, що нотаріус також не вчасно видала їй свідоцтво про право на спадщину на її частину, проте таке свідоцтво не може бути видано до закінчення шести місячного терміну. А обставин, які викликані певною необхідністю щодо видачі дозволу на одержання часини вкладу суду не надано.

Відповідно до ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину . На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Стаття 34 ЗУ «Про нотаріат» містить вичерпний перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 42 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця . За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом . Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.

Нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні (ст. 46 Закону).

Відповідно до ст. 47 Закону, документи, викладені на двох і більше аркушах, що подаються для вчинення нотаріальної дії, повинні бути прошиті у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, а аркуші пронумеровані (крім випадків, коли такі документи видані (отримані) за допомогою єдиних та державних реєстрів, відомості яких обовязково використовуються нотаріусом під час вчинення нотаріальної дії). Тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, заяв, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, повинні бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб та їх ідентифікаційний код за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - без скорочень із зазначенням їх місцезнаходження. Прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, крім уповноважених представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю, а у випадках, передбачених законами, - із зазначенням дати їх народження. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Відповідно до ст. 66 Закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Стаття 67 Закону встановлює, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. При переході спадкового майна до держави свідоцтво про право на спадщину видається відповідному фінансовому органові.

Відповідно до ст. 68 Закону нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.4 ОСОБА_8 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріальних дій України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва (4.1) . Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (4.2). Якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину (4.5) Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, або за нотаріально посвідченим договором, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них (4.8) . Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків (4.9). Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена (4.10). Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (4.12) . Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. (4.13) .

Так, заява про прийняття спадщини не спрямована на вчинення нотаріальної дії. Так як не є вчинення нотаріальної дії заведення спадкової справи. Натомість заява про видачу свідоцтва про право на спадщину спрямована на вчинення нотаріальної дії. А тому, при зверненні ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом були видані свідоцтва на її заяви про право на спадщину на ? частку у спадковому майні.

Щодо того що нотаріусом видано такі свідоцтва не в строк, то такі строком не обмежені.

Отже свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину та виявили бажання отримати його. Тобто отримання свідоцтва за загальним правилом є правом спадкоємця, тому відсутність свідоцтва про право на спадщину за умови її прийняття не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Видача свідоцтва спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Однак для реалізації свого права на нерухоме майно в інтересах спадкоємця отримати свідоцтво, оскільки без нього він позбавлений можливості здійснювати своє право власника в повному обсязі. Всі норми чинного законодавства позивачу були розясненні в усній формі, в законодавстві не встановлено вимог до форми заяв щодо оформлення спадщини. На сайті Міністерства юстиції України, в розділі оформлення спадщини, є зразки заяв, які мають рекомендаційний характер.

А щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на інше не успадковане позивачем майно, їй було розяснено, що оскільки справи знаходяться в суді, нотаріус позбавлена можливості у видачі такого свідоцтва. Всі свідоцтва про право на спадщину на належну частку у праві на спадкове майно, нотаріусом було видано ОСОБА_1 у повному обсязі, а свідоцтва про право на спадщину на частку майна, право на яке оскаржується в суді, не видано.

Так законом передбачено право заінтересованої особи на відкладення вчинення нотаріальної дії у випадку звернення до суду за вирішенням спірного питання.

Нотаріус діяла у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22 лютого 2012 року та була позбавлена можливості вийти за межі вимог норм чинного законодавства, якими користується нотаріус при вчиненні нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, а тому у позові слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1296, 1298, 1300 ЦК України, ст..ст. 42, 47, 66, 67, 68 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання дій нотаріуса незаконними, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :