Справа № 161/2344/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/773/1184/16 Категорія: 27 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

секретар Черняк О.В.,

з участю : представника позивача - Місюри І.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «Приват Банк» в даній справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №VOY0АК00070389 від 12.09.2008 року в розмірі - 21 517 грн. 37 коп. та 1 378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що ним на спростування наявності боргу подані письмові докази щодо сплати всієї суми заборгованості по кредитному договору згідно з графіком погашення, судом ці обставини не враховані і не з»ясовано яким чином утворилася сума заборгованості, яку позивач просить стягнути на його користь.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, наведених в ній, представника позивача Місюри І.В., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 12.09.2008 року між позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитно- заставний договір № VOY0АК00070389, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 49 520,61 грн. з метою придбання автомобіля, який переходив в заставу банку, для забезпечення виконання умов договору на строк до 11.09.2013 року (а.с. 8-14).

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦПК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання зобов»язань за кредитним договором ОСОБА_2 відповідно до графіка погашення кредиту щомісячно сплачував суми платежів, що відображені в поданих ним квитанціях з 22 жовтня 2008 року по 23 серпня 2013 року (а.с.13, 36-57) і цих обставин сторони не оспорюють.

З матеріалів справи судом також встановлено, що на виконання умов кредитно-заставного договору № VOY0АК00070389 від 12.08.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «СК»Інгосстрах» укладено договір страхування наземного транспортного засобу за яким відповідач 6 жовтня 2010 року сплатив 3316 грн.(2841.23+474.40=3315.63 а.с.40), але не подав позивачу відповідно до п.3.4.1 договору підтверджуючий документ, а суду належних доказів на підтвердження обставин виконання ним цих вимог.

В подальшому, станом на 24 жовтня 2011 року банком було визначено до погашення суму із врахуванням страхового платежу - 4709.86 грн., із них відповідач сплатив лише 1500 грн. суму боргу за кредитним договором (а.с.49), залишок несплаченої суми відповідно до п.3.4.2 договору вважається простроченою заборгованістю. У зв»язку з цим сума внесених в подальшому відповідачем сум на погашення боргу була меншою за суму заборгованості (а.с.50)

Реалізовуючи право внесення страхових платежів, банк відповідно до п. 3.4.2 основного договору, сплачував впродовж 2009 - 2012 років страхові платежі за рахунок кредитної лінії відкритої на ім'я відповідача ОСОБА_2, які відповідно до умов, передбачених цим пунктом, позичальник зобов»язувався відшкодувувати банку та інші витрати, пов»язані із здійсненням таких платежів, бо інакше непогашення такої суми позичальником у вказаний строк вважається простроченою заборгованістю (а.с. 92-99).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов»язання, в частині сплати страхових платежів належним чином не виконував, суму заборгованості за кредитним договором, яка утворилася внаслідок цього, відповідно до письмових повідомлень банку від 13 серпня 2013 року (а.с.103) та від 17 грудня 2014 року (а.с.104-106) не погашав, внаслідок чого станом на 28 січня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі - 21517,37 грн.

Таким чином, правильно встановивши наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в даній справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те що погашення заборгованості відбувалось згідно графіка, а також, що судом першої інстанції не досліджено умови кредитного договору, де вказується про настання події дефолту, а також порядок встановлення, повідомлення і визначення заборгованості за подією дефолту, є необґрунтованими.

Ст. ст. 11, 60 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування поданих позивачем розрахунків заборгованості, які колегія суддів не має підстав піддавати сумніву, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк" в повному об'ємі.

Відповідач ОСОБА_4 при апеляційному розгляді справи не заперечив, що в період 2012-2013 років, строку дії кредитного договору, не сплачував страхових платежів, оскільки йому було неправомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування та факт не подачі письмових повідомлень позивачу про проведення відповідних страхових платежів у 2010 році, як це передбачено п.4.3.1 кредитного договору.

Таким чином доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду і висновків суду, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: