Провадження №6/760/130/16
Справа №760/4407/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1, без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України, оскільки на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження про стягнення з боржника суми боргу на користь ОСОБА_2 в розмірі 135 565 грн. 50 коп. та станом на дату звернення державного виконавця рішення не виконане.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, в поданні викладено письмове клопотання щодо розгляду даної справи без участі державного виконавця.

Суд дослідивши подання, матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що виконавчим написом №221 виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. від 25 лютого 2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в розмірі 135 565 грн. 50 коп..

03 червня 2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Бердар М.М. відкрито виконавче провадження .

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва №6-698/14 від 28 жовтня 2014 року про замінено сторону виконавчого провадження з стягувача ОСОБА_4 на ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: в т.ч. виконавчі листи судів, судові накази, накази господарських судів, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Як передбачено ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування може бути обмежена у випадках, передбачених законом.

За ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів /посадових осіб/ вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник не сплачує суму боргу.

В листі «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного Суду України викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття «ухилення від виконання зобов'язань» варто розуміти як будь-які свідомі діяння /дії чи бездіяльність/ боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Оскільки задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, а достатніх доказів щодо цього суду не надано, то суд вважає подання необґрунтованим.

Статтею 90 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про застосування обмеження у праві виїзду фізичної особи за кордон, суд має встановити наявність ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, що виходячи з положень статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця, присутність якого є обов'язковою.

Крім того державним виконавцем не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджає за межі України і це призвело до неможливості вчинення певних виконавчих дій, або боржник безпідставно та неодноразово не з'являвсь на виклики державного виконавця.

Суд вважає, що обтяження боржника у вигляді заборони виїзду за кордон - є одним з найсуворіших заходів яке сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язане з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. У зв'язку із зазначеним суду не надано доказів необхідності застосування саме цього заходу, задля запобігання порушення або обмеження конституційних прав та свобод, тому суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Враховуючи все наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України ст. 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя