Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/228/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 43 Доповідач Широкова Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Косигіної Л.М., Микитюк О.Ю.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 в своїх інтересах, інтересах дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області (далі Ягнятинська сільська рада), третя особа Служба у справах дітей Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - Служба у справах дітей Ружинської РДА) про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області, приватного підприємства «Ягнятинське» (далі ПП «Ягнятинське»), ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання недійсними рішення, ордеру на жиле приміщення та визнання особи такою, що не вселилася в дане приміщення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення, обґрунтовуючи його тим, що вона з 1977 року працює завідуючою фельдшерсько-акушерським пунктом с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області. Рішенням засновника ПСП «Ягнятинське» від 14.02.2001 їй надано квартиру жилою площею 46,2 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами по вул. Центральній, 53 с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області та видано ордер № 1 від 23.02.2001.

Рішенням Ягнятинської сільської ради від 20.05.2014 спірну квартиру, передано для проживання ОСОБА_2, а 25.05.2014 останньому видано ордер № 1 на жиле приміщення, а саме на квартиру № 77а, з господарськими будівлями, по вулиці Центральній в с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області.

ОСОБА_2 разом зі своєю сім'єю зареєструвалися у вказаній квартирі та розпочали здійснювати її внутрішню перебудову.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до Ягнятинської сільської ради, ПП «Ягнятинське», ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання недійсними рішення, ордеру на жиле приміщення та визнання особи такою, що не вселилася в дане приміщення, обґрунтовуючи його тим, що 23.02.2001 Ягнятинська сільська рада видала ордер № 1 на зайняття ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у порядку обміну жилого приміщення, площею 46,2 кв. м., по вул. Центральній, 53 у с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області.

Оскільки при видачі вказаного ордеру були допущені численні порушення просив суд задовольнити його позов.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним ордер № 1 від 25.05.2014 виданий Ягнятинською сільською радою на підставі рішення даної ради від 20.05.2014 на жиле приміщення для ОСОБА_2 та його сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Виселено останніх з квартири № 77а (53) по вул. Центральній у с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 вказує, що ордер на спірне жиле приміщення, який знаходиться у ОСОБА_4 є підробленим, проте суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про призначення по справі криміналістичної експертизи. Посилається також на те, що відповідного судового рішення яким би вказаний ордер був визнаний дійсним відсутнє, а оригіналу рішення ПП «Ягнятинське» від 14.02.2001 не існує, у ОСОБА_4 є лише його копія.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку отримала ордер на проживання у спірному приміщенні, який є єдиною підставою для вселення, а ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають у ньому без законних на те підстав та підлягають виселенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів частково погоджується з огляду на таке.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Згідно ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, визначених законом (ст. 9 ЖК України).

Згідно ч.1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення (ч.2 ст. 58 ЖК України)

Стаття 59 ЖК України передбачає, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 1977 року працює завідуючою фельдшерсько - акушерського пункту с. Ягнятин Ружинського району Житомирської області.

14.02.2001 засновником ПСП «Ягнятинське» на виконання рішення виконавчого комітету Ружинської районної ради народних депутатів № 237 від 15.08.1985 ОСОБА_4 та її сім'ї у складі 3-х чоловік надано для проживання квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, (територія фельдшерсько- акушерського пункту), жилою площею 46,2 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами із правом оформлення у приватну власність.

У подальшому номер спірної квартири був змінений з № 53 на № 77-а про, що сторони не оспорюють.

23.02.2001 Ягнятинською сільською радою видано ордер № 1 на вищенаведене житлове приміщення, згідно якого позивачка за первісним позовом з сім'єю вселилася у нього та проживала.

20.05.2014 цією ж сільською радою прийнято рішення про передачу спірної квартири для проживання ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 5) та 25.05.2014 видано ордер № 1 на жиле приміщення, а саме: квартиру № 77а по вулиці Центральній в с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області.

На підставі вищевказаного ордеру останній разом зі своєю сім'єю зареєструвалися у вказаній квартирі.

Проте, ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2015 року було залишено без змін рішення Ружинського районного суду Житомирської області, яким вищезазначене рішення 28 сесії 6 скликання Ягнятинської сільської ради визнано недійсним та скасовано (т. 1 а. с. 6-8).

Крім того, рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 19 травня 2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25 серпня 2016 року визнано недійсним та скасовано рішення І сесії VII скликання Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 10.11.2015 «Про надання земельної ділянки ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку по вул. Центральній, 77-а» (т. 1 а. с. 96-100, 151-152).

Даними судовими рішеннями, які були чинним на момент ухвалення оспорюваного судового рішення, встановлено неправомірність отримання ОСОБА_2 ордеру на право зайняття спірної квартири та володіння земельною ділянкою, а тому дані обставини відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування.

Доводи ОСОБА_3 про те, що ордер на спірне жиле приміщення, який знаходиться у ОСОБА_4 є підробленим, не були підтверджені належними доказами та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване рішення суду в частині визнання спірного ордеру недійсним, як і рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є правильним та відповідає вимогам чинного закону.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися із рішенням суду про виселення відповідачів ОСОБА_7 із спірної квартири.

Ухвалюючи рішення про визнання ордеру недійсним і у звязку з цим виселення сімї ОСОБА_7 без надання іншого житлового приміщення суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 117 ЖК України, де зазначено, що у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першої цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Із обставин справи вбачається, що ОСОБА_2 жодних неправомірних дій при отриманні спірного ордеру на вселення у вищевказану квартиру не вчиняв.

Ордер №1 від 25.05.2014 виданий ОСОБА_2 на вселення в спірну квартиру є недійсним з підстав видачі його на зайняте житлове приміщення.

З огляду на те, що підставою для визнання спірного ордеру недійсним є саме неправомірні дії сільської ради, а не ОСОБА_2, його вина чи неправомірні дії, які б сприяли видачі цього ордеру, відсутні, колегія суддів з врахуванням положень ч.2 ст.117 ЖК України, дійшла висновку про наявність правових підстав для виселення ОСОБА_2 та його членів сімї з спірної квартири з наданням іншого житлового приміщення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2016 року в частині виселення ОСОБА_2 та його членів сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про їх виселення із квартири № 77а, з господарськими будівлями, по вулиці Центральній в с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області з наданням іншого жилого приміщення.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: