Справа № 286/1537/16-ц
У Х В А Л А

29.11.2016 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я.В.,

з секретарем Креденець О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання правочину недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю майна, визнання права власності та розподіл майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Овруцького районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання правочину недійсним та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю майна, визнання права власності та розподіл майна.

28.11.2016 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_4, яка проживає на території Республіки Білорусь, вважає за необхідне скерувати судове доручення про допит ОСОБА_4 до суду Єльського району Гомельської області.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.132 ЦПК України суд, який розглядає справу, в разі необхідності збирання доказів за межами його територіальної підсудності доручає відповідному суду провести певні процесуальні дії.

Відповідно до ст. 415 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Враховуючи, що покази ОСОБА_4 матимуть значення для повного зясування всіх обставин справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що ОСОБА_4 проживає в іншій країні, допит її повинен проходити у відповідності до Конвенції про правову допомогу країн СНД.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 132, 133, 201 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Доручити компетентному суду Республіки Білорусь по місцю проживання свідка ОСОБА_4 (АДРЕСА_1), задати їй наступні питання:

- Які взаємовідносини склалися між нею, як продавцем квартири та ОСОБА_3 ще до оформлення дарування квартири?

- Чи спілкувалися вони, чи зустрічалися, що спонукало її оформити договір дарування трьох кімнатної квартири?

- Чи отримувала ОСОБА_4 від ОСОБА_3 кошти при оформленні договору дарування? Якщо отримувала, то в якій сумі і за яких умов?

Провадження у справі зупинити до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

Суддя Я. В. Кулініч