16.08.2016 227/3234/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Корнєєвої В.В.,

при секретарі - Заварзіній Я.С.,

за участю представника

заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Добропільського районного управління юстиції, Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернулась представник заявниці ОСОБА_1, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11.08.2016 року з заявою про встановлення факту народження дитини. В заяві зазначила, що заявниця ОСОБА_2 перебувала з 19 лютого 2000 року в шлюбі з ОСОБА_3. 25 березня 2016 р. Дзержинським міським судом Донецької області шлюб було розірвано. 07.06.2016 року в ЦГКБ № 24 м. Донецька заявниця народила дитину чоловічої статі вагою 3 350 грамів, імя якої «Іван». Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 919/5 від 12.06.2014 року проведення державної реєстрації актів цивільного стану та видача витягів з Державного реєстру актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають в районі проведення антитерористичної операції, здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. В звязку з вказаним, заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Добропільського районного управління юстиції у Донецькій області, для отримання свідоцтва про народження сина ОСОБА_4, але листом № 603/3.2.-120 від 11.08.2016 року їй було відмовлено в проведення державної реєстрації народження дитини, з розясненням можливості встановлення факту народження дитини судовим рішенням. Заявниця просить суд встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_4, народженого 07.06.2016 року у м. Донецьку, Ленінський район Донецької області.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 підтримала заяву та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 до суду не з"явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участю представника ОСОБА_1Г.(а.с.17)

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Добропільського районного управління юстиції у Донецькій області - в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 22).

Представник УСЗН Добропільської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю. (а.с. 21).

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 20).

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, свідка по справі вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 07 червня 2016 року о 21 годині 00 хвилин народила хлопчика вагою 3350 грамів у Центральній міській клінічній лікарні № 24 м. Донецька., що підтверджується медичним свідоцтвом про народження. Дане свідоцтво містить відомості, що воно видано до вимог самопроголошеної ДНР (а.с. 14).

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII( з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, суд вважає за необхідне прийняти до уваги зазначене медичне свідоцтво про народження дитини, оскільки інформація, яка міститься в ньому підтверджується іншими доказами про справі, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що представник заявниці ОСОБА_1 дійсно зверталася до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з заявою про реєстрацію народження дитини, але листом № 603/3.3-120 від 11.08.2016 року було відмовлено в державній реєстрації народження дитини, оскільки для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с. 16).

Під час подачі заяви до суду було додано фотографію новонародженої дитини, яка також була досліджена в судовому засіданні(а.с.15)

Окрім пояснень, які були надані в судовому засіданні представником заявниці, факт народження ОСОБА_2 хлопчика 07.06.2016 року в м. Донецьку підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні підтвердив, що знає ОСОБА_2 декілька років, вона є його сусідкою по гаражу,він бачив ОСОБА_2 вагітною та знає, що вона народила хлопчика.

Відповідно до ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Згідно медичного свідоцтва про народження № 421 від 14.06.2016 року зазначено, що ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Зазначену обставину в судовому засіданні підтвердили представник заявниці.Судом встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25.03.2016 року шлюб було розірвано (а.с. 13).

Відповідно до абз.1 та абз.2 ч.4ст.13 Закону України«Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку,визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження ( форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров»я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу ( форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою КМУ від 09.01.2013 року № 9, медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

Згідно з абз. 5 ч. 4ст. 13 Закону № 2398-VI за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ч.1 ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до п.7 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Судом встановлено, що заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак їй було відмовлено в реєстрації народження дитини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану",якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м Донецька, громадянка України, зареєстрована та проживаюча за адресою: Донецька область, м Донецьк, Ленінський район, в. 2а Олександрівка, б. 25 народила хлопчика вагою 3350 грамів 07 червня 2016 року в м. Донецьк Україна.

Суд також зазначає, що в рішенні не може бути зазначено відомості відносно батька дитини, а саме зазначення батьком ОСОБА_3, оскільки фактично це питання не було предметом розгляду даної справи, а уповноважений представник заявниці підтримував лише вимоги в частині встановлення факту народження дитини.

Оскільки заявнику відмовлено в державній реєстрації народження дитини з тих підстав, що нею для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то її заяву необхідно задовольнити, встановивши факт народження дитини, що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акту про народження дитини та надасть відповідні гарантії як дитині, так і її матері.

Керуючись ст. ст.212,215,256-259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Добропільського районного управління юстиції, Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт, відповідно до якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м Донецька, громадянка України, зареєстрована та проживаюча за адресою: Донецька область, м Донецьк, Ленінський район, в. 2а Олександрівка, б. 25 народила хлопчика вагою 3350 грамів 07 червня 2016 року в м. Донецьк Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення рішення.

Суддя В.В. Корнєєва