Справа № 502/1762/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.

за участю секретаря судового засідання Кітреску О. М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

в інтересах ОСОБА_2

до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про:

- встановлення факту належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами в АДРЕСА_1;

- визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що мати позивача ОСОБА_3 при житті володіла на праві приватної власності житловим будинком, що розташований на земельній ділянці фактичною площею 2217 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, однак, реєстрацію права власності на зазначене майно при житті матері позивача не було проведено та правовстановлюючий документ відсутній. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вищевказаного позивач просить суд задовольнити позов, яким:

- встановити факт належності ОСОБА_3 на праві приватної власності житлового будинку, який складається з: житлового будинку - літ. «А», загальною площею 54,1 кв.м., з них житловою площею 38,3 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 2217 кв. м. по АДРЕСА_1.

- визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку - літ. «А», загальною площею 54,1 кв.м., з них житловою площею 38,3 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 2217 кв. м. за спадщиною по закону, після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після відкриття провадження у справі представником позивача ОСОБА_1 було надано заяву, згідно якої вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача - Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, М.К. Іванов, в судове засідання не прибув, надав заяву про згоду з позовом та розгляд справи без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та представника відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між ОСОБА_4, 1930 року народження та ОСОБА_3, 1931 року народження, був укладений 01.12.1952 року Будьоннівським Рай бюро ЗАГС Сталинської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 29.12.1952 року, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 було присвоєне прізвище «ОСОБА_3» /а.с. 22/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Будьоннівським Райбюро ЗАГС Сталинської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_5, 1952 року народження та ОСОБА_10, 1949 року народження, був укладений 21.05.1971 року м. Вилкове виконкомом міської Ради депутатів трудящих, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 21.05.1971 року, актовий запис № 44. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_5 було присвоєне прізвище «ОСОБА_5» /а.с. 20/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5, виданого повторно Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 30, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 21/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 415, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 19/.

Відповідно до акту від 08.09.1962 р. ОСОБА_3 відведено земельну ділянку площею 300кв.м. розташовану в АДРЕСА_1 /а.с. 14/.

Згідно рішення виконкому Вилківської міської Ради депутатів трудящих № 276 від 17.09.1962 року, ОСОБА_3 відведено земельну ділянку по АДРЕСА_1 під індивідуальне будівництво /а.с. 9/.

Договором від 20.08.1963 р. ОСОБА_3 надано в безстрокове користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності. /а.с. 10-12/.

02.10.1963 р. відділом комунального господарства Виконкома Вилківської міської Ради депутатів трудящих ОСОБА_3 надано дозвіл на здійснення будівельних робіт на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1 /а.с. 13/.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради № 105 від 23.06.2016 р. житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

З архівного витягу Вилківської міської ради народних депутатів, рішенням № 72-ХХІ-ХУ від 01.04.1994 р., закріплено в існуючих межах земельну присадибну ділянку за ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, загальною площею 2280 кв.м., в тому числі під водою 373,1 кв.м. в постійне користування. /а.с. 16/.

Відповідно до довідки КП КРР «Районне бюро технічної інвентаризації» № 723 від 09.12.2015 р., станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно довідки наданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради № 653/02-20 від 13.06.2016 р., ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та окрім неї за даною адресою ніхто не був зареєстрований.

З заяви ОСОБА_5 до нотаріальних органів України, засвідченої 22.10.2015 р. секретарем виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області Тихоновою Н.М. вбачається, що вона приймає спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 29/

За даними технічної інвентаризації проведеної 25.10.2015 року Кілійським «РБТІ та РОН», житловий будинок по АДРЕСА_1 1965 року побудови, в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку, загальною площею 54,1 кв.м., з них житловою площею 38,3 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 2217 кв. м.

За повідомленням Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1421/01-16 від 23.08.2016 року, після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкову справу за № 174/2015 від 03.11.2015 р. було заведено Юрченком М.Є. приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за № 58153785 /а.с. 27, 40-46/.

При розгляді і вирішенні справи суд керувався наступними правовими нормами:

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1965 році.

У вказаний час набуття права власності регулювалось Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Крім цього, як зазначено в п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, положення ЦК України щодо виникнення права власності на відповідний будинок лише після державної реєстрації, на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності спадкодавцеві ОСОБА_3 спірного житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що позивач, який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно ст. 1261 ЦК України в порядку ст. 1269 ЦК України, фактично прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні, а оформлення спадщини у вигляді відповідного будинку в нотаріальному поряду неможливе в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину та вважає, що право позивача підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 на праві приватної власності житлового будинку, який складається з: житлового будинку - літ. «А», загальною площею 54,1 кв.м., з них житловою площею 38,3 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 2217 кв. м. по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку - літ. «А», загальною площею 54,1 кв.м., з них житловою площею 38,3 кв.м.; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «В» - убиральні; № 1-2, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 2217 кв. м.. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников