Справа №464/6708/16-ц
пр № 2/464/1845/16
У Х В А Л А

14.09.2016 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Рудаков І.П., розглянувши позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в порядку цивільного судочинства, в якому просить стягнути заборгованість з ОСОБА_2, УДП «Укрінтеравтосервіс», яка виникла при виконанні господарських договорів.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що у відкритті провадження в справі належить відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи у п.п. 2, 3 Постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 114 ЦПК). Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17;),Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12;) Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 12 ГПК України визначає справи, підвідомчі господарським судам. До них, у тому числі, належать: 1) справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Статтю 16 ГПК України визначена виключна підсудність справ віднесених до підсудності господарського суду справи у спорах, що виникають з договору перевезення, в яких одним з відповідачів є орган транспорту, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням цього органу.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що сторонами, між якими виник спір з приводу виконання господарських договорів, у тому числі, договору перевезення, фактично є фізична особа підприємець та Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс».

За вказаних вище обставин, беручи до уваги суб'єктний склад, характер спірних правовідносин та вимоги ст.ст. 1,2, 12, 16 ГПК України прихожу до висновку, що позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» про стягнення заборгованості не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вважаю, що позивачу слід відмовити у відкритті провадження в цивільній справі, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України,

у х в а л и в :

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду, якщо інше не встановлено ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рудаков І. П.