Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1797/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

при секретарі Євтушенко М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення із квартири, вказавши, що з 2004 року є власником квартири АДРЕСА_1. На даний час в його квартирі зареєстрований він та його неповнолітня донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2011 по 2013 рік він тимчасово виїжджав за межі м. Черкаси та залишав свою квартиру. Повернувся додому у серпні 2013 року та побачив, що в квартиру без його згоди заселилася ОСОБА_4 зі своїм сином ОСОБА_7, які пояснили, що їм дозволила жити в квартирі голова ЖБК-92 ОСОБА_8 і вони сплачують їй за це 600 гривень на місяць. Ніякого договору найму житла із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 він не укладав. Голова ЖБК свої дії щодо вселення в його квартиру сторонніх осіб не пояснює. Будучи інвалідом 1 групи він не міг відразу звернутися до суду з позовом про виселення відповідачів. Однак останнім часом спільне проживання з відповідачами в одній квартирі стало для нього нестерпним, в добровільному порядку виселитися з квартири вони не бажають, а тому ОСОБА_1 посилаючись на самоправне зайняття відповідачами кватири та те, що він фактично позбавлений свого житла, просив суд виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги. Підтвердили обставини викладені у позові та додатково пояснили, що дружина і донька позивача переїхали жити до Росії, і саме там декілька років перебував ОСОБА_1. При цьому ключі від своєї квартири в Черкасах, залишав під килимком у підїзді, про що знали майже всі сусіди, у тому числі голова ЖБК-92 ОСОБА_8. Повернувшись додому у 2013 році він побачив у своїй квартирі відповідачів, які є для нього сторонніми особами. Ніяких договорів з приводу проживання у квартирі він з ОСОБА_4В чи ОСОБА_5 не укладав. На даний час позивач бажає проживати в своїй квартирі із жінкою та просив відповідачів виселитися з квартири добровільно, однак ті продовжують жити в його квартирі, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні за їх участі позовні вимоги не визнали. Пояснили, що мають зареєстроване місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак восени 2012 року шукали квартиру для проживання у м. Черкасах та двірник, що прибирала біля будинку №20 по вул. Героїв Сталінграда повідомила їм, що у квартирі №109 вже тривалий час ніхто не живе та порекомендувала звернутися до голови ЖБК №92 ОСОБА_8. Вони звернулися до ОСОБА_8 і та дозволила їм жити у квартирі №109. Також ОСОБА_8 повідомила, що хазяїном квартири є ОСОБА_1, який на даний час відсутній. У листопаді 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вселилися у спірну квартиру, зробили там ремонт та сплачували всі комунальні послуги. У липні 2013 року до квартири повернувся ОСОБА_1 та усно дозволив їм жити в квартирі. Однак на початку 2015 року ОСОБА_1 попросив їх виселитися із квартири, оскільки він хотів проживати із жінкою. У квітні 2015 року вони зібрали частину своїх речей та вивезли їх з квартири ОСОБА_1. А коли повернулися за декілька днів за іншими речами зясували, що з кімнати ОСОБА_5 зникли гроші в сумі 5000 євро. У крадіжці запідозрили ОСОБА_1 та звернулися до міліції. До теперішнього часу правоохоронні органи не встановили особу, яка скоїла крадіжку, а тому вони бажають, щоб ОСОБА_1 спочатку повернув їм зниклі гроші, а після цього вони звільнять його квартиру. Крім того просили врахувати, що зробили ремонт у квартирі, змінили сантехніку, оплачували всі житлово-комунальні послуги та доглядали за ОСОБА_1. Письмового договору найму житла із позивачем вони не укладали, оскільки на цьому ніхто не наполягав. Усно ОСОБА_1 не заперечував проти їх проживання в квартирі. Ніяких грошових коштів в якості орендної плати за проживання у квартирі вони ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_8 не сплачували.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Підтримав доводи відповідачів та додатково вважав, що ОСОБА_1 не може ставити питання про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1, оскільки вказана квартира є предметом іпотеки та суд у 2010 році, за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк», у звязку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором, звернув стягнення на вказану квартиру шляхом її продажу на прилюдних торгах. Таким чином квартирою на даний час розпоряджається банк, а не ОСОБА_1.

Суд вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 з 1988 року по теперішній час зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3 та є власником квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2014 року (а.с. 9, 12).

Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстровано 14.06.2005 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 13).

Згідно довідки ЖБК №92 (а.с. 4) в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані дві особи, - ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновком кардіологічної МСЕК від 23.05.2011 року ОСОБА_1 безстроково визнаний інвалідом 1 групи (а.с. 16).

Суд не може погодитися з доводами представника відповідача, про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі. При цьому суд враховує, що саме по собі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №2-289/10, яким за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, не позбавляє ОСОБА_1 права власності на житло. Згідно вказаного рішення суду звернення стягнення повинно відбуватися за встановленою процедурою шляхом продажу з прилюдних торгів, а до цього часу ОСОБА_1 залишається власником квартири та має право погасити свою заборгованість перед банком іншим шляхом.

На день ухвалення рішення у розглядуваній справі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зміну власника спірної квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою №58149261 від 26.04.2016 року.

Доводи відповідачів на те, що вони не будуть виселятися із квартири до тих пір поки ОСОБА_1 не поверне їм гроші, в крадіжці яких вони його підозрюють, не можуть бути враховані судом, оскільки є неправовими.

Якщо відповідачі мають будь-які майнові претензії до ОСОБА_1, вони вправі звернутися з позовом до суду за вирішенням майнового спору, однак сама по собі наявність таких претензій чи спору не є підставою для проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у квартирі позивача.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, - громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України, - за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч.1 ст.811 ЦК, ст. 158 ЖК).

У судовому засіданні достовірно встановлено, що між ОСОБА_1, як власником житла, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, як наймачами, в письмовій формі не укладався договір найму житла. Плату (грошові кошти), за проживання у квартирі, відповідачі ОСОБА_1 не сплачують.

У листопаді 2012 року відповідачі вселилися у квартиру ОСОБА_1 всупереч встановленому законом порядку, без згоди власника та без укладання договору найму, про що позивачу стало відомо влітку 2013 року. Голова житлово-будівельного кооперативу не є особою, уповноваженою на розпорядження житлом, що належить громадянам на праві приватної власності та не має права вселяти сторонніх осіб в чуже житло.

Згідно ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі позивача без укладання договору найму та, на даний час, всупереч волі власника, перешкоджає ОСОБА_1 в повній мірі здійснювати своє право на користування власним житлом.

За таких обставин ОСОБА_1 має право на захист своїх прав власника, шляхом виселення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 із квартири.

Оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з юридичної точки зору, вселилися у спірну квартиру без достатніх правових підстав, тобто самоправно, і не є наймачами житла, то підлягають виселенню з квартири ОСОБА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позивач, як інвалід 1 групи звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідачів на користь держави, згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 9, 150, 155, 158 ЖК УРСР, ст. 390 ЦК України, керуючись ст. ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі по 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_6