АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 678/364/15-ц
Провадження № 22-ц/792/838/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретар - Лапко Ю.В.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановила:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_3 кошти у сумі 20752грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він в жовтні 2013 року позичив ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1500 доларів США для ремонту автомобіля, до грудня 2013 року зі сплатою 3% за користування коштами. Між позивачем та відповідачем була усна домовленість про позику, письмово договір позики не укладався. У визначений строк відповідач кошти не повернув. У 2014 році відповідач повернув кошти в сумі 700 доларів США, тому заборгованість становить 800 доларів США. Наявність заборгованості підтверджується записом розмови на диктофоні мобільного телефону «Nokia E60».

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували виконання відповідачем своїх зобов'язань. Також, судом безпідставно не прийнято до уваги аудіозапис розмови з відповідачем.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач ОСОБА_3, заперечуючи проти апеляційної скарги, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і ________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Ходоровський І.Б.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 27

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у відповідача заборгованості у сумі 800 доларів США перед позивачем по договору позики.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що в жовтні 2013 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено усний договір позики коштів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що він позичив відповідачу ОСОБА_3 кошти у сумі 1500 доларів США, з яких відповідачем у 2014 році повернуто 700 доларів США.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 визнав факт отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 12000 грн., що було еквівалентно на той час 1500 доларів США.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_3 розписку або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми, позивачу не надавав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області від 17.07.2015 року про закриття

кримінального провадження як на доказ наявності заборгованості відповідача по договору позики, оскільки відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені у постанові не мають преюдиційного значення та підлягають доказуванню при розгляді даної справи у порядку цивільного судочинства.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу коштів у доларах США та вказували на наявність у відповідача заборгованості по договору позики у сумі 800 доларів США.

Як слідує з аудіозапису розмови, наданої позивачем, відповідач ОСОБА_3 заперечував отримання позики у позивача у доларах США та наявність у нього заборгованості.

Сторони визнали, що на аудіозапису зафіксована їх розмова. Разом з тим, в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному суді, відповідач стверджував, що запис є неповним.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції та апеляційним судом при перегляді рішення в апеляційному порядку роз'яснено сторонам відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України право на призначення відповідної експертизи, однак сторони заяву про призначення експертизи не подали.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу коштів у доларах США та наявність заборгованості відповідача по договору позики.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ В.П.Фанда

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.В. Спірідонова