Справа № 182/5139/15-ц
Провадження № 2/0182/169/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.04.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Рунчевої О.В.

секретаря Власенко Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28 липня 2015 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, який неодноразово уточнювала (а.с. 3-9, а.с.66, а.с. 88-90, а.с.101-102) та остаточно просила суд поновити її на посаді директора Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» при Відділі з питань спорту та туризму Нікопольської міської ради;

стягнути з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2015 року по 08 квітня 2016 року у розмірі 65 302 грн. 58 коп;

стягнути з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на її користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн;

стягнути з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на її користь сплачену суму судового збору за моральну шкоду в сумі 243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 квітня 2013 року вона була прийнята на посаду директора Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» згідно розпорядження міського голови № 121-к від 11 квітня 2013 року.

Відповідно до Положення про порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Нікополя, затвердженого розпорядженням міського голови від 21 червня 2011 року № 161-р, з нею як з керівником комунального закладу було укладено контракт № 5/13 від 12 квітня 2013 року.

Кожні півроку відповідач укладав з нею нові контракти, продовжуючи з нею трудові відносини, а саме: контракт № 10/13 від 02 серпня 2013 року, контракт № 25/13 від 27 грудня 2013 року.

18 грудня 2014 року між нею та відповідачем було укладено контракт № 12/14, яким її призначено на посаду керівника Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» згідно розпорядження міського голови № 442к від 17 грудня 2014 року в преамбулі якого зазначено «строком на один рік з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року».

30 червня 2015 року розпорядженням в.о. міського голови № 192к вона була звільнена з посади директора Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» у звязку з закінченням строку дії трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України).

Звільнення вважає незаконним і необгрунтованим з наступних підстав.

30 червня 2015 року на протязі останнього робочого дня вона виконувала свої посадові обовязки відповідно до посадової інструкції. Цього ж дня на її неодноразові звернення до кадрової служби виконавчого комітету Нікопольської міської ради про існування розпорядження про її звільнення чи продовження контракту з нею їй відповідали при свідках, що ніякою інформацією не володіють, будь-якого документу відносно неї не мають.

Тобто в останній її робочий день за контрактом відповідач жодним чином не вимагав припинення з нею трудових відносин шляхом ознайомлення її з розпорядженням про її звільнення, видачею трудової книжки або будь-якого письмового чи усного повідомлення щодо її звільнення. Крім того, відповідач знав, що вона є матеріально-відповідальною особою, проте не вимагав передати матеріальні цінності новому керівнику.

Зазначає, що станом на 30 червня 2015 року не було відомо чи буде новий керівник в Комунальному закладі «Нікопольський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» в порушення п. 26 Положення про порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Нікополя, затвердженого розпорядженням міського голови від 21 червня 2011 року № 161-р, згідно якого за один місяць до звільнення керівника підприємства, установи чи організації у зв'язку з закінченням строку дії контракту, начальник відповідного управління (відділу) надає на імя міського голови подання щодо призначення нового керівника.

Враховуючи, той факт, що в контракті № 12/14 від 18 грудня 2014 року неоднозначно вказано строк його дії «строком на один рік з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року», а термін трудового договору є суттєвою умовою праці, тому вона вважала що трудові відносини між нею та відповідачем продовжені.

01 липня 2015 року вона як завжди, вийшла на своє робоче місце, виконувала посадові обов'язки, проводила оперативні наради, підписувала документи. А саме: договір найму (оренди) індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності від 01 липня 2015 року, наказ № 53 від 01 липня 2015 року про передачу матеріальних цінностей та акти прийому-передачі матеріальних цінностей № 1, № 2 від 01 липня 2015 року, наказ № 48 від 01 липня 2015 року про надання відпустки ОСОБА_4, наказ № 49 від 01 липня 2015 року про надання відпустки ОСОБА_5, наказ № 52 від 01 липня 2015 року про затвердження графіка роботи працівників КЗ «Нікопольський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх», наказ № 51 від 01 липня 2015 року про переведення ОСОБА_6 на роботу у інший клуб, наказ № 50 від 01 липня 2015 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_7

Всі вищевказані накази були записані до журналу обліку наказів та є дійсними по теперішній час.

У другій половині дня 01 липня 2015 року їй було запропоновано з'явитися до відділу кадрів, де її ознайомили з розпорядженням про її звільнення датоване 30 червня 2015 року. У Відділі з питань спорту та туризму їй видали трудову книжку, яка була заповнена 01 липня 2015 року, проте запис датувався також 30 червня 2015 року.

За час роботи на посаді директора Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» трудову дисципліну вона не порушувала, будь-яких дисциплінарних стягнень до неї не застосувалося, навпаки вона має подяку міського голови за сумлінну працю, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. До того ж по теперішній час вона кожного дня ходить на роботу до Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх», де фактично допомагає в.о. директора Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» ОСОБА_4 яку було відкликано з відпустки та призначено на цю посаду 01 липня 2015 року.

Зауважує, що вказані дії відповідача проводилися в порушення вимог п. 26 Положення про порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Нікополя, затвердженого розпорядженням міського голови від 21 червня 2011 року № 161-р про те що, за один місяць до звільнення керівника підприємства, установи чи організації в звязку з закінченням строку дії контракту начальник відповідного управління (відділу) надає на ім'я міського голови подання щодо призначення нового керівника підприємства, установи чи організації відповідно до п. 5 цього Положення.

Згідно п. 5 Положення про порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Нікополя, затвердженого розпорядженням міського голови від 21 червня 2011 року № 161-р, прийняття на роботу керівника підприємства, установи чи організації, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Нікополя, здійснюється Нікопольським міським головою за поданням начальника відповідного управління (відділу) і погодженням з заступником міського голови згідно з розподілом функціональних повноважень.

Тобто станом на останній її робочій день, а саме 30 червня 2015 року новий керівник не був призначений відповідно до вказаної процедури, вона не мала можливості ввести його у курс справ, передати матеріальні цінності, тощо. Тобто, відповідач продовжив з нею трудові відносини.

Строкові трудові договори підлягають припиненню по закінченню строку. Однак, самого лише факту закінчення строку договору все одно замало для припинення його дії для цього необхідно волевиявлення хоча б однієї зі сторін договору. Так, роботодавець, що бажає розірвати трудової відносини, повинен не пізніше, ніж в останній день роботи працівника за строковим договором, видати наказ про його звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку договору).

Відповідно до п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників день звільнення працівника є останнім днем його роботи, тобто останнім днем дії строкового трудового договору. Якщо в останній день строку трудового договору працівник не був звільнений, трудові відносини фактично тривають, договір вважається продовженим на тих же умовах, але вже на невизначений строк.

Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України визначено підставою припинення трудового договору закінчення строку (п.п. 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (п.п. 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Таким чином, вважає, що відповідач звільнив її без законної на те підстави, а тому відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобовязаний поновити її на попередній роботі.

Крім того, вказаними діями з боку відповідача їй завдано моральних страждань.

Моральна шкода, завдана їй в результаті незаконного звільнення, полягає у тому, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідач позбавив її гарантованого права на працю та можливості заробляти їй та її родині на життя, що призвело до її моральних страждань, переживань, вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, має порушення сну, що негативно відображається на її здоровї. Моральну шкоду, завдану їй незаконним звільненням, вона оцінює в 10 000 грн.

Позивач та її представник у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради заперечувала, просила відмовити у задоволенні в цих вимогах.Пояснила, що розпорядження № 192к від 30 червня 2015 року про звільнення позивача з посади директора комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» було винесено правомочною особою та діюче законодавство при звільненні відповідачем було дотримано. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради немає. Крім того зазначила, що позивач була обізнаною, про те, що у неї закінчилася 30 червня 2015 року дія контракту укладеного з відповідачем, але всупереч цьому 01 липня 2015 року позивач видавала накази, розпорядження, уклала договір оренди. Такі дії позивача вона розцінює як самоуправство.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до ч.2 ст.23 та ч.2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Судом встановлено, що розпорядженням міського голови №121к від 11 квітня 2013 року ОСОБА_1 призначена на посаду директора Комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_8 з 12 квітня 2013 року по 01 серпня 2013 року за трудовим контрактом № 5/13 від 12 квітня 2013 року (а.с.19 зі звороту, а.с. 17-19).

В період роботи з позивачем укладалися контракти № 10/13 від 02 серпня 2013 року термін дії з 02 серпня 2013 року по 31 грудня 2013 року (а.с.20-22), контракт № 25/13 від 27 грудня 2013 року термін дії з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року (а.с.23-25) та контракт № 12/14 від 18 грудня 2014 року строком з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року (а.с.26-28).

30 червня 2015 року було видано розпорядження В.о. міського голови № 192к про звільнення позивача з посади директора комунального закладу «Нікопольський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» 30 червня 2015 року згідно з п.2 ст.36 КЗпП України у зв»язку з закінченням строку дії трудового договору (а.с. 29).

Комунальний заклад створений територіальною громадою міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради і є власністю територіальної громади міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради, органом управління є відділ питань спорту та туризму Нікопольської міської ради, що підтверджується статутом (а.с.74-82).

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору позивач виявив при його укладенні та в цей же час виявив волю на його припинення, підписавши контракт. Власник не зобовязаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ст.36 КЗпП України. Припинення трудового договору після закінчення строку трудового договору можливе тільки протягом одного дня. До закінчення строку трудового договору звільнення було б незаконним.

З огляду на ці обставини не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача та її представника, що її не попередили за 2 тижні про звільнення та що це є незаконним.

Пунктом 8 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, передбачено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно п.1.2 трудового контракту № 12/14 від 18 грудня 2014 року цей контракт є строковим трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між органом управління Закладу і керівником Закладу. Кодекс законів про працю України, інші нормативно-правові акти, що регулюють трудові правовідносини, поширюються на взаємовідносини сторін за цим контрактом (а.с.26-28).

Пунктом 6.1 трудового контракту встановлено, що контракт діє на строк з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року (а.с.27 зі звороту).

Розділом V трудового контракту передбачені умови припинення дії контракту. Зокрема, п.5.2 а) визначено, що контракт припиняється після закінчення терміну дії контракту (а.с.27).

Відповідно до п.5.6 трудового контракту за 2 тижні до закінчення терміну дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін (а.с.39-43).

Статтею 36 КЗпП України визначено підстави припинення трудового договору. Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Статтею 23 КЗпП України визначено строки трудового договору. Згідно пунктів 2 і 3 статті 23, на які відсилає п. 2 ст.36 КЗпП України, трудовий договір може бути: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Суд вважає, що розпорядження В.о міського голови № 192к від 30 червня 2015 року прийнято у відповідності до діючого законодавства.

Відповідно до роз'яснення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів" - згідно зі ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Абзацом 3 пункту 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП судам слід враховувати, що на визначений строк трудовий договір укладається лише у разі, коли він не може бути укладений на невизначений строк.

Суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що розпорядженням № 442к від 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 було продовжено строк дії контракту на посаді директора комунального закладу « Нікопольський міський центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року, з яким позивач була ознайомлена під підпис 18 грудня 2014 року (а.с.28).

Абзацом 3 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що оскільки згідно з частиною 2 статті 23 КЗпП України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

До доводів позивача та її представника про те, що після закінчення строку контракту вона продовжувала здійснювати свої посадові обовязки підписуючи накази, розпорядження, договір оренди, суд відноситься критично, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у контракті зазначено строк його дії з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року, про що позивач була обізнана під підпис, а тому не повинна була вчиняти зазначені дії.

Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що між відповідачем та позивачем було укладено строковий трудовий договір, який відповідає вимогам ч.2 ст.23 КЗпП України, оскільки трудові відносини не могли бути встановлені на невизначений термін, оскільки в ньому обумовлені строки його дії.

Крім того, суд дійшов висновку, що порядок звільнення позивача порушено відповідачем не було.

Виходячи з викладеного вище, суд знаходить позовні вимоги позивача щодо поновлення на роботі необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так як позивачу відмовлено у задоволенні цих вимог позову, то не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та стягнення суми судового збору за моральну шкоду сплачену позивачем при подачі позову, так як ці вимоги безпосередньо пов'язані з попередніми та на думку суду є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.21,23 КЗпП України, п.2 ст.36 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_9