30.09.2016 Справа № 469/818/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючої судді - Гапоненко Н.О.,

при секретарі - Потриваєвій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив :

Позивач 27.07.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 18 квітня 2007 року укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконав, станом на 10.07.2016 року виникла заборгованість у сумі 41610,15 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 2822,45 грн., заборгованість за процентами - 32830,07 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3500 грн., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) -1957,63 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у сумі 41610,15 грн. та сплачений судовий збір.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог та письмові пояснення від 20 вересня 2016 року, з яких вбачається, що заборгованість відповідача за колонкою "комісія та пеня" нараховувалась тільки по пені, та що зміни в розмірах пені та неустойки затверджені відповідними наказами позивача.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову, у яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки всю існуючу заборгованість ним було погашено до 25 квітня 2013 року, і відсутність заборгованості було підтверджено позивачем письмово. Крім того, посилався на пропуск позовної давності, так як термін дії кредитної картки закінчився у 2010 році.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 квітня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено кредитний договір, який складається з заяви (а.с.8), Пам"ятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів.

Відповідно до умов кредитного договору (а.с.8 на звороті) позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000 грн. на платіжну картку зі строком дії, що відповідає строку дії картки, зі сплатою відсотків за користуванням кредиту у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості, а відповідач зобов"язався щомісячно сплачувати заборгованість за кредитом у розмірі 7% від суми заборгованості.

На підставі п.6.5 розділу І Умов і правил надання банківських послуг відповідач був зобов"язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, та, відповідно до п.8.6 вказаного розділу, у випадку порушення строків платежу по будь-якому з зобов"язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з довідкою від 29.04.2013 року №573091, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 станом на 29 квітня 2013 року не має заборгованості перед позивачем.

Таким чином, позивач, видавши вказану довідку, письмово підтвердив виконання відповідачем своїх зобов"язань, а тому посилання позивача на наявність заборгованості відповідача суд вважає безпідставним.

При цьому суд зважає на те, що позивачем, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України щодо обов"язку сторін доказування тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, які неодноразово були роз"яснені позивачу судом, не надано належних, достовірних та допустимих доказів існування заборгованості відповідача та підстав її виникнення, встановлених кредитним договором.

Так, позивачем не надано до суду Пам"ятки клієнта, яка, відповідно до п.5.3 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, є невід"ємною частиною кредитного договору та має містити дані про строк і порядок погашення по кредиту, як не надано Тарифи банку, що також є частиною кредитного договору та містить дані про винагороду банку; відсутні дані про ознайомлення відповідача із змінами тарифів.

При цьому розрахунок заборгованості та витяг з особового рахунку відповідача є суперечливими та неповними, зокрема, при складенні розрахунку заборгованості позивач виходив з нульової ставки пені та щомісячного нарахування відповідачу комісії, тоді як витяг з особового рахунку даних про нарахування комісії не містить взагалі, натомість до особового рахунку внесені дані про нарахування платежів, підстави для нарахування яких у наявних у матеріалах справи Умовах і правилах надання банківських послуг відсутні, як відсутні і відповідні графи у розрахунку заборгованості, а саме щомісячних штрафів за прострочку по кредиту, а також заборгованості, походження якої невідоме (збільшення залишку заборгованості за 25.04.2013 року з 1199.09 грн. до 1208.55 грн. при внесенні коштів у розмірі 1200 грн., виникнення заборгованості 03.10.2011 року у розмірі 1199 грн. при зарахуванні 0.08 грн. за попередньої нульової заборгованості, перерахунок договору 02.02.2016 року зі збільшенням суми заборгованості на 13543,43 грн.).

Довідка ПАТ КБ "ПриватБанк" без дати, вихідного номера, посади і прізвища особи, яка її підписала, про видачу відповідачу кредитних карток, у зв"язку з відсутністю зазначених реквізитів не може вважатися допустимим доказом.

Виходяси з викладеного, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 30.09.2016 року.

Суддя: