Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4954/14-ц
Провадження № 2/553/1138/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.12.2016м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Крючко Н.І.
при секретарі - Босяк К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» ,-
У листопаді 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» , в якому просили в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 3 969 917,20 грн., з яких:
- сума заборгованості за кредитом 2 149 861,03 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 1 772 001,22 грн.. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 28.08.2008 року з ОСОБА_1. а саме:
- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 154,4 кв.м., житловою площею 104,4 кв.м., що знаходиться у м. Полтава по провулку Вітряному, 10/30 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 28.08.2008 року Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий № 4606, і немає жодних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет Іпотеки;
- земельну ділянку, загальною площею 608 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у м. Полтава по провулку Вітряному, 10/30 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 28.08.2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий № 4606, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 3103331, шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «ДельтаБанк» на предмет іпотеки та стягнення судового збору.
Представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Дельат Банк» в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги за позовом підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчить оголошення надруковане в засобах масової інформації, шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр».
Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.
Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.
Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилася, та сплати процентів.
Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариство «Дельта Банк» було укладеного договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого у порядку, обсязі та умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передав ( віступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінено АТ «УкрСиббанк», як кредитора у даних зобовязаннях, внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «ОСОБА_3 прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги замість АТ «УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходить право первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином судом встановлено, що за даним договором купівлі продажу АТ «Дельта ОСОБА_3» набув права вимоги по спірному кредитному договору.
Судом встановлено, що з метою виконання грошових зобовязань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № б/н від 28.08.2008 року передав іпотеку нерухомого майна:
-Житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 154,4 кв.м., житловою площею 104,4 кв.м., що знаходиться у м. Полтава по провулку Вітряному, 10/30 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 28.08.2008 року, Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий № 460,6 і немає жодних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет Іпотеки;
-земельну ділянку, загальною площею 608 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у м. Полтава по провулку Вітряному, 10/30 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу. Посвідченого 28.08.2008 року, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий № 4606, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 3103331 ( а.с. 28-30).
Так, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та обовязків АКІБ «УкрСиббанк». 08.12.2011 року своє право на вимогу, що виникло за кредитним договором у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта Банк» у відповідності до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року.
Слід зазначити, що встановлені судом правовідносини регулюються ч.2 ст. 16 ЦК України де визначені способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так і норми параграфа 6 гл. 49 ЦК «Про заставу», та законів від 02 жовтня 1992 року «Про заставу та від 05 червня 2003 року «Про іпотеку», якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та задоволення за рахунок його вартості вимог іпотеко- чи заставодержателя.
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем основного зобовязання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису ноніуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд у своєму рішення може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса , проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Так, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положення пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатися, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, про що останнього неодноразово банківською установою повідомлялось, шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору.
Так, станом на 02.10.2014 року розмір заборгованості за кредитним договором, яка уторилась внаслідок невиконання ОСОБА_1 взятих зобовязань, складає 3 969 917,20 грн., з яких:
-заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 54 504,80 грн.;
сума заборгованості за відсотками 1 722 001,22 грн..
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Законом України «Про іпотеку» визначено поняття іпотеки, де іпотека розуміється, як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно п. 4.1 іпотечного договору, визначено, що звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за даним договором або будь-якого зобовязання, що забезпечене іпотекою за даним договором, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та ЗУ «про іпотеку».
Відповідно до розділу 5 ЗУ «Про іпотеку», п. 5.1., п. 5.2. іпотечного договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в тому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленого ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».
З аналізу даних правовідносин, вбачається, що право застави по своїй природі забезпечує не тільки виконання основного зобовязання, а й визначає можливі способи здійснення іпотекодержателем захисту його прав та інтересів в основному зобовязанні.
Наведені вище обставини, факти та норми чинного законодавства, що регулюють дані правовідносини, свідчать про те, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки є такими, що відповідають визначеній процедурі врегулювання даних правовідносин, визначеної нормами Закону України «Про іпотеку».
Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, вказане свідчить про те, що у позивача ПАТ «Дельта Банк» наявне право для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів в рамках ст. 3 ЦПК України.
На підставі проведеного системного аналізу матеріалів даної справи, їх відповідності та узгодженості з іншими доказами по справі, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» є законним та обґрунтованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 11,60,61, 209 ЦПК України, ст.ст. 203-204, 638, 526, 610, 611, 1050, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» задовольнити.
В рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 3 969 917,20 грн., з яких:
- сума заборгованості за кредитом 2 149 861,03 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 1 772 001,22 грн.. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 28.08.2008 року з ОСОБА_1, а саме:
- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 154,4 кв.м., житловою площею 104,4 кв.м., що знаходиться у м. Полтава по провулку Вітряному, 10/30 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 28.08.2008 року Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий № 4606, і немає жодних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет Іпотеки;
- земельну ділянку, загальною площею 608 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у м. Полтава по провулку Вітряному, 10/30 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 28.08.2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий № 4606, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 3103331, шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотеко держателем АТ «ДельтаБанк» на предмет іпотеки.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду м. Полтави протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4