УХВАЛА

іменем україни

29 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_6, на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що у відділі державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області знаходиться на виконанні виконавчий лист, виданий Енергодарським міським судом Запорізької області 13 липня 2010 року про примусове стягнення на її користь аліментів із ОСОБА_5 на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу боржника. Вважала, що розрахунок заборгованості, зроблений старшим державним виконавцем, не відповідає сумі боргу та не дає можливості зробити правові висновки щодо майнової та кримінальної відповідальності боржника. Також зазначала, що після досягнення старшою дитиною повноліття, на її думку, державний виконавець безпідставно розрахував аліменти не по 1/3 частині, а по 1/6 частині й не нарахував пеню за несвоєчасну сплату аліментів.

Ураховуючи зазначене, заявник просила визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов'язати його поновити її право на отримання повного розрахунку заборгованості за аліментами.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведена неправомірність та невідповідність дій державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду, при цьому також зазначив, що порядок розгляду спорів щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за позовом заінтересованої особи у порядку позовного провадження, а не у порядку оскарження дій державного виконавця.

Проте погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавчій лист, виданий Енергодарським міським судом Запорізької області 13 липня 2010 року про примусове стягнення на її користь аліментів із ОСОБА_5 на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу боржника.

12 травня 2015 року ОСОБА_3 отримала розрахунок заборгованості за аліментами, зроблений державним виконавцем, яка станом на 1 березня 2015 року складає 2 662 грн 76 коп.

Вказуючи про те, що неправомірні дії державного виконавця, а також його бездіяльність призвели до неправильного розрахунку заборгованості за аліментами, звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень» судам роз'яснено, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146(з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПКУкраїни, або у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, у силу диспозитивності цивільного судочинства заявник сам обирає спосіб судового захисту, що відповідає вимогам закону. У даному випадку ОСОБА_3 зверталась до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо нарахування розміру заборгованості за аліментами і тому скаргу по суті районний суд і розглянув, а апеляційний суд згідно вимог ЦПК України повинен був переглянути судове рішення на предмет законності та обґрунтованості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин постановлена ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_6, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик