Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/555/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м.Полтави перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом в кримінальній справі до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої його протиправними діями. Позивач в своєму позові просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 11270 грн. на відшкодування матеріальної та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року вирок Київського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.289 КК України в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11270 грн. майнової шкоди скасовано, а кримінальну справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Тому за позовною заявою ОСОБА_1 ухвалою суду від 08 лютого 2016 року відкрито провадження в цивільній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 11270 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, а також матеріали кримінальної справи №552/5219/15-к по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (надалі при посиланні на дану справу - №552/5219/15-к), суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_1 (№552/5219/15-к, а.с.78, зворот).

18 липня 2015 року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_2, перебуваючи поряд з будинком № 1, що по пров. Заячому в м. Полтаві, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання скориставшись незачиненими дверцятами, незаконно проник до автомобіля марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1, бежевого кольору, який належить ОСОБА_1, де шляхом замкнення дротів системи запалення двигуна заволодів даним транспортним засобом.

Дані обставини встановлені вироком Київського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року, тому в силу ч.4 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Також наведеними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 з метою затримання ОСОБА_2, який заволодів належним йому транспортним засобом, та перешкоджання подальшого руху автомобіля підбіг до водійської дверці та вдарив ногою, після чого відкрив та вплигнув у салон на обвинуваченого. В цей час автомобіль вдарився задньою частиною у бетонну перешкоду та зупинився.

Внаслідок цього належний позивачу автомобіль «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1, одержав пошкодження: деформацію лівих передніх дверей, пошкодження заднього бамперу, деформацію правого заднього крила (№552/5219/15-к, а.с.75).

Зазначені обставини суд вважає встановленими, але належних допустимих та достатніх доказів, з яких би вбачався розмір завданої позивачу шкоди, ним суду надано не було.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Підтримуючи свої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, позивач посилався на довідку, видану ПП ОСОБА_3, згідно якої автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1, потребує ремонтних робіт, а саме: фарбування кузова 8800 грн., заміна лівої двері 800 грн., заміна заднього бамперу 850 грн., заміна правого заднього крила 600 грн., заміна правого заднього лонжерону 160 грн., заміна полу багажника 60 грн. (№552/5219/15-к, а.с.20).

Зазначена довідка не містить дати її складення, не містить інформації про ступінь завданих автомобілю пошкоджень, ступінь його зносу на час ДТП та розмір заподіяної шкоди. Крім того, зазначена довідка складена без врахування вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №145/5/2092, та Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440, а тому в значенні ст.57, 58 ЦПК України вона не може бути визнана належним доказом розміру заподіяної позивачу шкоди.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Зазначене розяснено судом позивачу. Але, посилаючись на те, що ним вже розпочато ремонт автомобіля, а тому втрачено можливість проведення відповідної експертизи, позивач повідомив суду, що не звертатиметься до суду з клопотанням про призначення експертного дослідження для визначення розміру заподіяної шкоди. Наслідки усвідомлює. Інших доказів, крім тих, що ним надані суду, не має.

За таких обставин, суд, перевіривши і оцінивши відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України докази у справі, приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено спричинення йому матеріальної шкоди саме в розмірі 11270 грн.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11270 грн. позивачем не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільнені.

Тому судовий збір у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10-денний термін з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, у 10-денний термін з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

17.02.2016