Провадження № 2/344/4462/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 20.08.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області зареєстрував шлюб з відповідачкою.

У подружжя народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, суперечки та непорозуміння. Упродовж останніх трьох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з сторін має протилежні погляди на шлюб, сімю. Позивач протягом року проживає з іншою жінкою з якою має намір створити сімю. Сторони живуть кожен своїм життям, мають окремі бюджети, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим. Просив шлюб розірвати.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просили позов задоволити.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову не заперечив, повідомив, що сімейні відносини повинні будуватися на взаємній згоді подружжя, оскільки, у позивача є інша жінка то примирення та збереження шлюбу не можливе.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників процесу судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_1 1-НМ № 101087 від 20.08.2003 року сторони 20.08.2003 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1219 (а.с.13).

Відповідно до копій свідоцтв про народження ОСОБА_1 1-НМ № 157006 від 10.06.2010 року та ОСОБА_1 І-НМ № 045655 від 30.08.2006 року сторони є батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.6, 7).

Позивач стверджує, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивача шлюб їх існує формально, миритися він не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з відповідачкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20.08.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1219 слід розірвати.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20.08.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1219 розірвати.

Малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання з матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.