АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/91/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю: скаржника ОСОБА_3

представника ПАТ «Укрнафта» Івахненко І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6 листопада 2015 року

у справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Ганна Олександрівна, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

в с т а н о в и л а

17 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Петрученко Г.О., в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову №48088841 від 27.08.2015 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 6 листопада 2015 року ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду, скаржник подала апеляційну скаргу, де ставила питання про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права.

У поданій скарзі апелянт вказувала на порушення судом положень ст. ст. 27, 31 ЦПК України, а саме розгляд справи за відсутності старшого державного виконавця Петрусенко Г.О.. дії якого вона оскаржувала.

Зазначаючи також, що суд не прийняв до уваги викладені в скарзі підстави неправомірності винесеної постанови про накладення арешту на майно боржника. Так як на момент її ухвалення державний виконавець знала про подану нею скаргу до Шевченківського районного суду м. Києва на постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.07. 2015 року (вх. № 56887 від 28.07.2015 року). Крім того, вона повідомила про це ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві заявою від 28.07.2015 року вх. № 14226. І саме це у відповідності до п.5 ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» було обставиною, що зумовлювало обов'язковість зупинення виконавчого провадження.

Скаржник у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Представник ПАТ «Укрнафта» не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Державний виконавець будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

09.07.2008 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ВАТ «Укрнафта» до ОСОБА_3, яким позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Укрнафта» 30694,30 гривень.

Виконавчий лист, виданий на виконання цього рішення 22.04.2011 року, був пред'явлений ПАТ «Укрнафта» для примусового виконання.

10.07.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС ІІІевченківського РУЮ у м. Києві Петрусенко Г.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 48088841 з виконання виконавчого листа 2-6291/08, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 22.04.2011 року.

27.08.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС ІІІевченківського РУЮ у м. Києві Петрусенко Г.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення - 30694,30 гривень.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги з урахуванням положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», виходив з того, що на час розгляду справи триває виконавче провадження щодо стягнення зі скаржника коштів. Враховуючи, що рішення не було виконано добровільно в строк наданий державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, суд вважав, що при винесенні 27.08.2015 року оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державний виконавець діяв відповідно до вимог закону та в межах своїх повноважень.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд скарги відбувався за відсутності державного виконавця дії якого оскаржувались. При цьому відсутні докази щодо його належного повідомлення про час розгляду справи. Також відсутні матеріали виконавчого провадження, які б давали можливість суду перевірити обставини про які зазначає скаржник при зверненні до суду зі скаргою.

Крім того згідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначається, що у мотивувальній частині судового рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обгрнутовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Колегія суддів вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала зазначеним вимогам не відповідає, так як не містить у собі посилань на недоведеність дій державного виконавця, про які вказує скаржник при зверненні до суду( відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами які містять помилковість у написанні прізвища боржника; та не зупинення виконавчого провадження з підстав оскарження дій) як такі, що були вчинені державним виконавцем та привели до порушення як норм Закону України «Про виконавче провадження» так і прав самого боржника.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6 листопада 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: