Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3800/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 55 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Григорусь Н.Й.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 13 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" про стягнення невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 13 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Ренесанс Траст" на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 3727 грн.08 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14094 грн. та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про стягнення судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ТОВ "Ренесанс Траст", посилаючись на незаконність та необєктивнсть судового рішення, просить його скасувати та винести нове рішення з урахуванням всіх обставин. Зокрема, вказує, що позивачка не надала доказів заподіяння підприємством моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України ).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

Як встановив суд і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 працювала в ТОВ "Ренесанс Траст" з 09.12.2015 року на посаді ревізора і 04.01.2016 року була звільнена на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв'язку з переведенням у ЗАТ "Житомирські ласощі".

Вирішуючи спір та встановивши, що на день звільнення позивача мало місце заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди відповідно до положень ст.ст.117,237-1 КЗпП України, а тому обґрунтовано частково задовольнив позов, навівши відповідні мотиви.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (із змінами) роз'яснено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи обставини справи, ступінь порушення відповідачем законних прав позивач, характер, обсяг та глибину заподіяних їй моральних страждань внаслідок тривалої невиплати заробітної плати, яка є єдиним доходом позивачки, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Доводи скарги безпідставні і на правильність судового рішення не впливають. Висновки суду відповідають обставинам справи, при розгляді якої порушень судом матеріального права не встановлено.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Матеріалами справи доведено, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, які були надані ТОВ "Ренесанс Траст" Управлінню пенсійного Фонду в м.Житомирі (а.с.9), борг по заробітній платі позивачки за період з 09.12.2015 року по 04.01.2016 року становить 3727 грн.08 коп.

Колегія суддів вважає правомірним нарахування судом першої інстанції заробітної плати за один робочий день 2016 року - 04.01.2016 року, оскільки день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаних обставин (табель обліку робочого часу тощо), незважаючи на те, що суд вимагав подати такі документи.

Крім того, суд не приймає до уваги «Бухгалтерську довідку» ТОВ "Ренесанс Траст" про відсутність заборгованості по заробітній платі, оскільки вона не містить дати та номера, не підписана керівником, відсутня печатка. Відомості, викладені у даному документі, суперечать індивідуальним відомостям про застраховану особу, які були надані ТОВ "Ренесанс Траст" Управлінню пенсійного Фонду в м.Житомирі.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача подав до суду копію наказу б/н від 29.12.2015 року про надання матеріальної допомоги, з якого вбачається, що з метою підтримання матеріального становища працівників було вирішено нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу в сумі 2700 грн. Представник зазначив, що дана допомога увійшла до суми доходу позивачки за грудень 2015 року під час подачі відомостей до Управління пенсійного Фонду в м.Житомирі, проте не виплачена їй у зв'язку із звільненням. Колегія суддів відноситься критично до даних пояснень, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, суперечать індивідуальним відомостям про застраховану особу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 1000 грн. він не передавав позивачці. Крім того, позивачка не доручала свідку отримати її заробітну плату.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для зміни або скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на допущену описку у назві відповідача в судовому рішенні у вступній і резолютивній частині, яка не є підставою для скасування рішення і може бути виправлена судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді