АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 621/707/15-ц Головуючий І інстанції: Бережна Н.М.
Провадження № 22-ц-/790/4223/16 Доповідач: Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 29.12.2011 року ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в особі ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали договір № 120461010 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. 11.01.2012 року ОСОБА_4 для забезпечення виконання зобовязань перед позивачем виступила в ролі поручителя, уклавши договір поруки № 120461010 від 11.01.2012 року за клієнта в системі LeaseIT.

Позивач, зобовязався на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Згідно з п. 1.2 договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною цього договору. Пунктом 8.7 договору ОСОБА_3 підтвердив, що з Правилами ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, він погоджується їх дотримуватися та виконувати. На підставі п. 2.2 цього ж договору, а також п. 4.9 Правил, позивач надав ОСОБА_3 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6987 грн.

ОСОБА_3 зобовязався сплачувати платежі на загальну суму 6987 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 3493,50 грн. 50% від загальної суми платежів, а 3 платежі рівними частинами по 1164,50 грн. щомісячно до 20-го числа кожного місяця.

ОСОБА_3 не виконав своїх грошових зобовязань за договором, в наслідок чого йому була нарахована плата за прострочення платежу. Заборгованість ОСОБА_3

29.04.2015 року ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» було надано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості за невиконання договірних зобовязань у розмірі 24122,11 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 241,22 грн.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року позовні вимоги ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість за договором № 120461010 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 29 грудня 2011 року у розмірі 2329 грн., які перерахувати на р/р 032 в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365, . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» судовий збір у розмірі 243,60 грн., які перерахувати на р/р 032 в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365, . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні штрафних санкцій та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на їх користь заборгованість з урахуванням штрафних санкцій за договором про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання у розмірі 16408,51 грн. в межах 12 місяців, які передували зверненню до суду з позовом, в іншій частині рішення суду 1 інстанції залишити без змін, а також стягнути з відповідача на їх користь судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 267,96 грн.

ОСОБА_3 з апеляційною скаргою не звертався.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що відповідачі не були ознайомлені про штрафні санкції у разі прострочення платежів, викладені у Правилах отримання ІТ-обладнання, іншіх товарів та послуг у системі LeaseIT, оскільки дані Правила не містять підпису відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому стягнув на користь позивача суму несплачених двох платежів за договором.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду 1 інстанції огрунтованихй, відповідає фактичним обставинам по справі та вимоглам діючого законодавства.

Суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Матеріали справи свідчать, що 29.12.2011 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_3 було укладено договір № 120461010 про отримання обладнання в системі LeaseIT, зобовязання за яким позивачем було виконано в повному обсязі, передано ОСОБА_3 майно, відповідно у якого, на підставі вищевказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2 договору, перед позивачем виникли зобовязання щодо сплати належних платежів. ОСОБА_3 отримав ноутбук Dell Inspiron № 5110.

Передача даного обладнання підтверджується копією акту приймання-передачі майна від 11.01.2012 року № 120461010.

Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6987 грн. Згідно п. 2.1 договору умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються Пакетом LeaseIT. ОСОБА_3 обрано Пакет LeaseIT Половина, умовами якого є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів) 50%; вид договору фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) 3; розмір місячних платежів щомісяця рівними частинами; перехід права власності виплата повної вартості обладнання. Також п. 6.2 Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця, встановленого Пакетом LeaseIT строку.

Відповідач зобовязався сплатити перший платіж у розмірі 3493,50 грн. та 3 платежі по 1164,50 грн. Між тим, як вбачається з матеріалів справи відповідач сплатив лише 4658 грн.

Крім того, 11.01.2012 року ОСОБА_4 для забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань перед позивачем виступила в ролі поручителя за клієнта в системі LeaseIT, уклавши договір поруки № 120461010.

ОСОБА_3 не виконав своїх грошових зобовязань за договором від 29.12.2011 року, в наслідок чого йому була нарахована плата за прострочення платежу, передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 Договору, тому утворилась заборгованість, яка, згідно уточненого розрахунку, становить 24122,11 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначав позивач порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною договору про отримання обладнання в системі LeaseIT від 29.12.2011 року № 120461010.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що Правила отримання ІТ-обладнання, іншіх товарів та послуг у системі LeaseIT не містять підпису відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, також позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила розуміли відповідачі, укладаючи договори від 29.12.2011 року та від 11.01.2012 року, а також те, що Правила містили положення про зобовязання відповідачів, у разі прострочення оплати платежів, сплатити плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, визначених Правилами, а також не надано доказів на підтвердження ознайомлення відповідачів із порядком та розмірами плати за прострочення платежів. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було відомо про умови фінансування LeaseIT та про штрафні санкції, які ними передбачені.

Такі ж правові висновки, містяться в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.03.2015 року (справа № 6-16цс15), що є обовязковим для всіх судів України.

Тому колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції підставно стягнув з ОСОБА_3 суму заборгованість у розмірі 2329 грн., що складає 2 платежі по 1164,50 грн., які ОСОБА_3 мав сплатити після отримання товару, а саме ноутбука.

Також правильний висновок суду 1 інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення також з ОСОБА_4, як поручителя ОСОБА_3, у звязку порушенням кредитором строку предявлення вимоги до поручителя відповідно до ст. 599 ЦК України у звязку з її припиненням.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що немає підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» про стягнення суми заборгованості та судових витрат з ОСОБА_4, як поручителя ОСОБА_3

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді А.П. Івах

ОСОБА_1