ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/543/16-ц
Провадження № 2/362/904/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі Данильченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Київський Страховий Дім», про відшкодування розміру завданого матеріального збитку,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 35 157 грн. 91 коп. в рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, а також судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2015 року між ПАТ «Київський Страховий Дім» та ОСОБА_2 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ № 3674300, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом виступає автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1.

13.10.2015 року в м. Києві на перехресті вул. Козацька та вул. Жуковського о 08 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «NISSAN Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2, власницею якого є ОСОБА_1 В результаті даного ДТП автомобіль «NISSAN Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав значних механічних пошкоджень, які згідно Звіту про вартість матеріального збитку № 279/1 визначено в сумі 84 357,91 гривень.

Вина відповідача у вчиненні даного ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року, якою останнього визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, було застраховано в ПАТ «Київський Страховий Дім», страхова компанія, погодивши суму страхового відшкодування з позивачем в сумі 45 000 гривень, виплатила страхове відшкодування.

Однак, оскільки розмір заподіяної матеріальної шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача, як з особи, винної в ДТП, різницю між розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в сумі 35 157,91 гривень.

В ході розгляду справи в суді позивач 25.04.2016 року зменшив позовні вимоги, а саме: просив суд стягнути з відповідача на свою користь різницю між сумою сплаченого страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту в сумі 25345,02 гривень, 500 гривень в рахунок відшкодування витрат на проведення експертного дослідження та судові витрати по справі. Позовні вимоги в частині вартості втрати товарної вартості в сумі 9012,89 гривень позивач просив суд залишити без розгляду.

Позивачка в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених в позові.

Відповідач зменшені позивачем вимоги позову визнав в повному обсязі.

Представник приватного акціонерного товариства «Київський Страховий Дім» в судове засідання не зявився, надіславши письмові пояснення, зі змісту яких останній підтверджує обставини викладені позивачем в позові та вважає, що ним вірно обрано спосіб захисту прав та заявлено позовні вимоги в сумі різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) безпосередньо до особи, яка завдала шкоду (а.с.80-83).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом достовірно встановлено, що 13.10.2015 року о 08 год. 29 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3 по вул. Козацькій,122 (на перехресті з вул. Жуковського) в м. Києві, на перехресті рівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, на надав дорогу автомобілю НОМЕР_4, з яким в результаті здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.19).

Постановою Голосіївського районного суду Київської області від 08.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с.19).

Згідно довідки Управління патрульної служби МВС України в м. Києві в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.10.2015 року о 08 год. 29 хв. в м. Києві на вул. Козацькій,122 (перетин вул. Жуковського) транспортний засіб марки «NISSAN Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження (а.с18).

З огляду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС № 948601 ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «NISSAN Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 ( а.с.71).

Як вбачається з матеріалів позову та документів наданих ПАТ «Київський Страховий Дім», на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано в ПАТ «Київський Страховий Дім», поліс № АЕ/3674300. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 50000 гривень (а.с.59).

Відповідно до звіту № 279/1 про визначення вартості матеріального збитку завданих ДТП проведеного ТОВ «Сальвадор» з у рахуванням розміру втрати товарної вартості, завданого власнику транспортного засобу «NISSAN Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить в сумі 84 357,91 гривень (а.с.20-37).

В свою чергу, згідно завіреної копії матеріалів страхової справи по даному страховому випадку, 22.12.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Київський Страховий Дім» (далі Страховик) з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.100-101).

Того ж дня між позивачем та Страховиком було підписано угоду про визначення розміру та способу здійснення страхового відшкодування, за умовами якого сторони погодили розмір страхового відшкодування в сумі 45 000 гривень (а.с.102).

На виконання вимог вищевказаної угоди Страховиком 22.12.2015 року було складено страховий акт № 712-3557/1 та наказ № 712-3557/1/1 про здійснення виплату страхового відшкодування в сумі 45 000 гривень (а.с. 103-104).

22.12.2015 року позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 45000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 9645 від 22.12.2015 року (а.с.105).

За таких обставин, невідшкодованими (непокритими страховим відшкодуванням) залишились збитки в розмірі 25 345,02 грн. (без врахування суми вартості втрати товарної вартості в розмірі 9012,89 гривень).

Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеною небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. 2, ч. 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 12 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівпередбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що ДТП в якій пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб сталася з вини ОСОБА_2; розмір заподіяної йому шкоди в розмірі 84 357,91 гривеньвизначено в порядку передбаченому законом та ОСОБА_2не оспорюється; страхову виплату ПАТ «Київський Страховий Дім» розраховано у розмірі 45 000 грн. з урахуванням обовязкової франшизи та суми визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, що відповідає вимогам Закону, суд дійшов висновку про те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 25 345,02 грн. підлягає стягненню на користь позивача з винуватця ДТП - ОСОБА_2; з врахуванням відмови позивача від 9 012 грн. 89 коп. стягнення розміру втрати товарної вартості, а також 500 грн. за проведення експертного дослідження.

Оскільки в розумінні ст. 79 ЦПК України витрати понесені позивачем на проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку не є судовими витратами, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, як втрати, які позивач зазнав для відновлення свого порушеного права до предявлення позову.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 826,82 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 223, 293 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Київський Страховий Дім», про відшкодування розміру завданого матеріального збитку - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 345 грн. 02 коп. у відшкодування завданого збитку, 500 грн. за проведення експертного дослідження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 826 грн. 82 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29 квітня 2016 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко