Справа №515/2238/15-ц
Провадження №2/515/114/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
15 січня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Тимошенка С.В.
при секретарі Коренчук О.Е.
за участю представника позивача ОСОБА_1
прокурора Кайкуліної І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні пози- вача виконавчий комітет Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області,
про позбавлення батьківських прав,
21.12.2015 р. Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав його матері ОСОБА_2, посилаючись на наступні обставини.
ОСОБА_2 є матірю малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько дитини записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З вересня 2010 року малолітній ОСОБА_3 перебував в КУ «Тузлівський навчально-виховний комплекс зага- льноосвітня школа І-ІІІ ступенів-школа-інтернат-ліцей» за заявою матері у звязку зі складними жи- ттєвими обставинами. В квітні 2013 року хлопчик був переведений до КЗ «Кароліно-Бугазька зага- льноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», де перебуває по теперішній час. На підставі висновку лікарсько-консультативної комісії Татарбунарської центральної районної лікарні про на- явність у матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обовязків, в червні 2014 року ОСОБА_3 отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З лютого 2014 року відповідач знаходилась на стаціонарному лікуванні в Одеській клінічній лікарні, проте через порушення лікарняного режиму була достроково виписана на амбулаторне лікування, яке отриму- вала протягом місяця, після чого перервала курс лікування. Стан її здоровя становить загрозу ото- чуючим та унеможливлює повернення дитини на виховання у біологічну сімю. Крім того, вона в присутності медичної сестри написала відмову від лікування, власного житла вона не має, часто змінює місце перебування, за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, пиячить та офіційно ніде не працює. На теперішній час вона зареєстрована та про- живає в будинку співмешканця, житло знаходиться в занедбаному антисанітарному стані, вода та скраплений газ відсутні, домашнє господарство не ведеться, присадибна ділянка не обробляється. За інформацією дирекції КЗ «Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ сту- пенів» від 11.12.2015 р., за час перебування дитини в закладі з 25.04.2013 р. по теперішній час, мати жодного разу не відвідала сина, не цікавилась його життям, станом здоровя, успіхами в навчанні, не дзвонила, матеріально не підтримувала. За ухилення від виконання батьківських обовязків ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності. З 25.10.2012 р. по 31.10.2013 р. вона перебувала під соціальним супроводом та з нею проводилась соціально-профілактична робота, направлена на подолання складних життєвих обставин та створення належних умов для повернення дитини в родину. З підстав невиконання умов договору соціальний супровід був припинений без досягнення позитивного результату. Все вищевказане свідчить про невиконання ОСОБА_2 своїх материнських обовязків, тому в інтересах дитини доцільно позбавити її батьківських прав відносно ОСОБА_3
Представник Татарбунарської районної державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Прокурор також підтримала позовні вимоги, наполягаючи на необхідності їх задоволення, крім того просила прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання її ма- лолітньої дитини.
Представник Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, сільський голова надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представни- ка сільської ради, проти позовних вимог не заперечував.
Відповідач двічі в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином - поштою з повідомленням (а.с.25,33). Відомостей про поважність причин її неявки суд не має і вважає, що вона не зявилася без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про пра- ва та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд при- ходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобовязані вживати усіх необ- хідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психоло- гічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального пово- дження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом бать- ківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 459465 (а.с.6) підтверджується, що ОСОБА_2 - відповідач у справі - є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного ре- єстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відпо- відно до частини першої статті 135 СК України, сформованого 29.05.2014 р. (а.с.7).
За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується негативно, що видно з копії характерис- тики (а.с.8).
Із повідомлення директора КЗ «Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів» (копія на а.с.9) вбачається, що за час перебування малолітнього ОСОБА_3 у закладі з 25.04.2013 р. по теперішній час, його мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідала сина, не поці- кавилась його життям, здоровям, успіхами у навчанні, матеріально не підтримала.
Як видно з матеріалів справи, а саме: рішення № 4 координаційної ради у справах дітей від 11. 02.2014 р., рішення № 6 комісії з прав дитини від 14.12.2015 р., повідомлення начальника Татарбу- нарського РВ ГУМВС України в Одеській області від 26.02.2014 р., повідомлення центру соціаль- них служб для сімї та молоді від 16.12.2015 р. (а.с.10,11,19,20), питання щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обовязків перебуває під контролем служби у справах дітей Та- тарбунарської районної адміністрації з 2012 року, вказану сімю було взято під соціальний супро- від, відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Вка- зані заходи не мали позитивного результату.
Згідно з розпорядженням Татарбунарської районної державної адміністрації від 02.06.2014 р. (а.с.12), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов проживання сімї ОСОБА_2 від 15.03.2013р. та від 07.12.2015 р. (а.с.15-16) , ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, одна, будинок відключено від електроенергії, знаходиться в занедбаному стані. На теперішній час ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з співмешканцем, власного житла не має, по- стійно вживає алкогольні напої, перебуває на обліку в тубдиспансері. Домашнє господарство не ве- деться, присадибна ділянка в занедбаному стані.
Із повідомлення головного лікаря КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» від 07. 05.2015 р. (а.с.18) вбачається, що ОСОБА_2 з 28.02.2014 р. по 11.09.2014 р. знаходилась на стаці- онарному лікуванні в Одеській клінтублікарні. 11.09.2014 р. виписана з лікарні за порушення лікар- няного режиму зловживання алкоголем, на амбулаторне лікування, яке отримувала протягом мі- сяця, потім лікування перервала, категорично відмовляється від подальшого лікування (а.с.21). В даний час становить загрозу для оточуючих. Повернення малолітнього ОСОБА_3 до матері не- можливе.
Відповідно до висновку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 15.12.2015 р. (а.с.13-14), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітнього сина ОСОБА_3
Відповідно до ст.12 Закону України Про охорону дитинства, виховання в сім'ї є першоосно- вою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобо- в'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці.
Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із частинами 1 та 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі по- ваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщи- ни. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розви- ток.
Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звіль- няється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо утримання та виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4. Так, за час перебування дитини у КЗ «Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів» з 2013 р. по день розгляду справи, мати не цікавилась життям та станом його здо- ровя, ні разу не відвідувала його та не дзвонила, хворіє, стан її здоровя становить загрозу для ото- чуючих, що унеможливлює повернення дитини в сімю.
Зважаючи на дані обставини, та враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає за мож- ливе та необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та стягувати з неї аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 155, 164-166, 180-182, 191 СК України, поста- новою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.58-60, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виконавчий комітет Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання мало- літнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу, де буде утримуватися дитина, аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2015 року, до досягнення дитиною повно- ліття, тобто до 01 грудня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн.60 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відпо- відача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Тимошенко