АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2308/16 Справа № 174/622/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ілюшик І. А. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ 27 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошин М.П.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» у липні 2015 року звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти с визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов'язання умовами даного договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти. Позичальник свої обов'язки системно не виконував, у зв'язку з чим станом на 08 червня 2015 року утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору та у зв'язку з чим виникла необхідність захисту свого цивільного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені /а.с.2-3/.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 року в розмірі 28 380, 58 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 016 959,79 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21 231,67 долара США (446 289,70 грн.), заборгованості по процентам за користування кредитом - 14 326,06 долара США (301 133,78 грн.), заборгованості по комісії за користування кредитом - 451,31 долара США (9 486,54 грн.) та пені у розмірі 12 371,54 долара США (260 049,77 грн.) також вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с.80-82/.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині зменшення заборгованості за тілом кредиту, процентами, комісії та пені, задовольнивши позовні вимоги банку в повному обсязі /а.с.85-86/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч.1 ст.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № DNV0GA, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 24 375,00 долара США на споживчі та інші цілі, зі сплатою 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з «21» по «28» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 261,49 долара США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії /а.с.8-9/.

За кредитним договором відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором (п. 2.2, 3 кредитного договору).

У порушення умов спірного кредитного договору від 10 квітня 2008 року, відповідач свої зобов'язання виконував неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 08 червня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 85 722, 98 долара США, яка складається з заборгованості: по кредиту у розмірі 22 210,52 долара США; по відсоткам у розмірі 18 478,25 долара США, пені у розмірі 40 361, 62 долара США, комісії за користування кредитом у розмірі 579, 22 долара США та штрафів на загальну суму 4 093, 37 долара США, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості /а.с.4-6/.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, посилаючись на те що повернення кредитних коштів яких визначено періодичними щомісячними платежами, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, отже застосувавши до даних правовідносин строк позовної давності, який закріплений нормами ст..258 та 261 ЦК України та стягнувши заборгованість в межах даного строку.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Нормами ч.5 ст.261 ЦК України закріплено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Разом з тим, п.8.1 кредитного договору визначено, що строк виконання зобов'язання встановлений по 10 квітня 2023 року включно, дана умова була узгоджена між сторонами, що підтверджується відповідними підписами відповідача та представника банку. Враховуючи дані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що банк звернувся до суду з вимогами в межах строку позовної давності тому тіло кредиту підлягає стягненню в повному обсязі.

Щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом колегія суддів виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час розгляду апеляційної скарги було надано розрахунок станом на 07 квітня 2016 року, відповідно до якого заборгованість по процентам становить 20 608, 30 долара США, проте розгляд справи в апеляційному порядку здійснюється в межах заявлених вимог у суді першої інстанції відповідно до положень ст..303 ЦПК України, отже враховуючи що підчас розгляду справи у суді першої інстанції позивач свої вимоги не уточнював та не збільшував в порядку визначеному чинним законодавством, колегія суддів приходить до висновку про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 18 478, 25 долара США.

Також, відносно позовних вимог про стягнення пені та нарахованих штрафів за невиконання умов кредитного договору, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Так, п. 5 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 0,15 % від простроченої суми за кожен день прострочення, але не менше 1 грн. Пеня нараховується у разі порушення позичальником строків передбачених договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Крім того, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, останній повинен сплатити банку траф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, враховуючи наведені норми закону колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку штрафних санкцій, передбачених договором за неналежне виконання його умов, зокрема: простроченої заборгованості по комісії та пені разом з нарахованими штрафами підлягають задоволенню.

Звертаючись з позовними вимогами банком було надано розрахунок заборгованості за період з 10 квітня 2008 року по 08 червня 2015 року за договором № DNV0GA від 10 квітня 2008 року укладеного між сторонами, відповідно до якого станом на 08 червня 2015 року пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором складає 40 361, 62 долара США та штрафи на загальну суму 4093, 37 долара США /а.с.4-6/.

Від так, приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем покладених зобов'язань за кредитним договором колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та доцільність стягнення з штрафних санкцій за спірним кредитним договором.

Разом з тим, стосовно розміру пені - 40 361, 62 долара США, слід зазначити, що вирішуючи питання про розмір такої заборгованості, судова колегія виходить з її розрахунку, наданого банком, однак, вважає за можливе зменшити розмір пені, як її складової частини, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.551 ЦК України, зокрема передбачено, що Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина 3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст..3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року № 6-100 цс 14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Крім того, п.5.2 кредитного договору визначено, що сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Отже, враховуючи умови договору та положення ч.3 ст.551 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що розмір пені за вищевказаним договором має бути зменшений з 40 361, 62 долара США до 550 000 грн., яка разом зі штрафами, розмір яких визначено п.5 спірного договору, фіксована частина у сумі 250 грн. та 100 000, 00 грн. процентна складова, складає загальну суму неустойки 650 250, 00 грн.

Разом з тим, також підлягає стягненню нарахована заборгованість по комісії за користування кредитом, відповідно до умов кредитного договору, у розмірі 579, 22 долара США.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3

Відповідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанції на загальну суму 7 773, 40 грн. Судові витрати підтверджено позивачем документально.

Керуючись ст.ст. 205, 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 року, яка станом на 08 червня 2015 року складає: 22 210, 52 долара США - заборгованість за тілом кредиту; 18 478, 25 долара США - проценти за користування кредитом; 579, 22 долара США - заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 550 000,00 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 250, 00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 100 000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 7 773 грн. 40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.