Справа 688/1941/16-ц
№ 2/688/549/16
Рішення

Іменем України

09 червня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

у квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.09.2011 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з тим, що мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. З 2014 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач проживає у своїх батьків в с.Новичі Шепетівського району, добровільно розірвати шлюб у органах РАЦСу не бажає. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Антонюк.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Однак, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи у його відсутність не подав.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Зясувавши письмову думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 01 вересня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 11. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка - Антонюк, дружини - Антонюк, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 103703, виданим 01.09.2011 року виконкомом Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, а відповідач в с.Новичі, вул.Гагаріна, 17, Шепетівського району Хмельницької області, сторони сімейні відносини не підтримують, з 2014 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дітей не мають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт окремого проживання позивача і відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» питання прізвища під час державної реєстрації розірвання шлюбу вирішується за заявою подружжя в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, враховуючи вищевказане, в позовній вимозі про залишення позивачці прізвища «Антонюк» слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 214 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 01 вересня 2011 року виконкомом Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис № 11 розірвати.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Козачук