АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 650/528/15-ц Головуючий в І інстанції Сікора О. О. Номер провадження: 22-ц/791/1732/16 Доповідач: Воронцова Л. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулась з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 05 жовтня 2008 року померла її мати ОСОБА_11. Після її смерті залишилось спадкове майно будинок № 74 по вул. Жовтневій у с. Бобровий Кут, Великоолександрівського району Херсонської області. 23 березня 2015 року вона, як спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до Великоолександрівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але держаним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. Реєстраційна служба також відмовила їй у реєстрації зазначеного вище домоволодіння, оскільки не можливо здійснити реєстрацію права власності за померлою ОСОБА_11

Просила суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, на вище зазначений житловий будинок і господарські споруди.

В апеляційній скарзі орган опіки і піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації, посилаючись на не відповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що померла ОСОБА_11 за свого життя правомірно придбала житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки його збудовано у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на час зведення, на виділеній земельній ділянці, з дозволу сільської ради, придатне для проживання, будь-які спори з приводу його використання відсутні і органи місцевого самоврядування таке право не оспорюють; дітей спадкодавця ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 суд визнав такими, що не прийняли спадщину, оскільки згідно ст. 1268 ЦК України вони не звернулися у встановлений строк до нотаріального органу з заявою про прийняття спадщини або не проживали постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини; ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (зі згоди опікуна) відмовились від своїх прав на частку у спадковому майні на користь позивачки.

Колегія суддів повністю погодитися з висновком суду першої інстанції не може з таких підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 081561 від 09 жовтня 2008 року, померла мати позивачки ОСОБА_11 /а.с.7/, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння № 74 по вул. Жовтнева в с. Бобровий Кут, Великоолександрівського району Херсонської області та інше майно /а. с. 10/.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 є її діти: позивачка ОСОБА_5, відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які, відповідно до листа Великоолександрівської державної нотаріальної контори від 15.08.2016 року № 658/02-14, звернулися до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

З листа завідуючого Великоолександрівською державною нотаріальною конторою від 23.03.2015 року № 2669/02-14 вбачається, що позивачці, яка прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, рекомендовано звернутися до суду /а. с. 15/

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 17.02.2015 року вбачається, що домоволодіння № 74 по вул. Жовтневій в с. Бобровий Кут збудовано у 1950 році і складається з: житлового будинку літ. А до складу якого входить: коридор № 1 площею 7,1 кв.м, жила кімната № 2 площею 18,6 кв.м, жила кімната №3 площею 10,6 кв.м, кухня № 4 площею 9,8 кв.м, кладова № 5 площею 13,8 кв.м, всього 59,9 кв.м, з яких 29,2 кв.м житлова площа, 30,7 кв.м підсобна площа; сарай літ. «Б», туалет літ. «В», навіс літ. «Г», навіс літ. «Д», сарай літ. «Е», літня кухня літ. «З», тераса літ. «з1», вхід в погріб літ. «К», погріб літ. «пд», сарай літ. «Л», ворота №1, огорожа №2, огорожа № 3, ворота № 4, хвіртка № 5, басейн для забору води № 6, колонка питна № 7 /а. с. 11-14/.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З довідки Бобровокутської сільської ради від 04.03.2015 року № 74, вбачається, що з 01.01.2001 року власником будинку була ОСОБА_11; з 2008 року зазначений житловий будинок знаходиться на балансі сільської ради на підставі господарського обліку № 2, особовий рахунок № 0118, власником будинку являється ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а. с. 10/.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на момент зведення спірного житлового будинку (до 05.08.1992 року) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено що, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 1273 ЦК України, неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Задовольняючи позов і визнаючи право власності за ОСОБА_5 на домоволодіння, суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідачі, як спадкоємці померлої ОСОБА_11 не відмовилися від спадщини у вище зазначений законом строк, окрім того, на відмову від спадщини неповнолітньої особи необхідний дозвіл органу і піклування.

Таким чином, такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_11 є її шестеро дітей: позивачка ОСОБА_5, відповідачі - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Тому, позивачка має право на 1/6 частину у спірному домоволодінні, а не на цілу частку, як вважав суд, враховуючи права інших спадкоємців.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, тому рішення суду підлягає зміні та зменшенні розміру належної позивачці частки у спадковому майні до 1/6 частини.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року змінити.

Зменшити розмір частки ОСОБА_5 у праві власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом у домоволодінні та господарських спорудах, розташованому у с. Бобровий Кут Великоолександрівського району Херсонської області по вул. Жовтнева, 74 до 1/6 частини.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3