Провадження № 4-с/742/5/16
Єдиний унікальний № 742/2131/13-ц
УХВАЛА

05 травня 2016 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря Здоровець Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання дій в.о. начальника відділу ДВС Прилуцького МРУЮ неправомірними та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 просить визнати дії в.о. начальника відділу ДВС Прилуцького МРУЮ ОСОБА_3 неправомірними у зв"язку з відмовою останньої скасувати постанову від 14.04.2014 про накладення арешту на майно боржника та постанови від 17.04.2014 про розшук транспортного засобу боржника в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2. Скарга мотивована тим, що посадовою особою відділу ДВС безпідставно відмовлено у скасуванні відповідних постанов, оскільки у ОСОБА_1, як боржника по виконавчому провадженні відсутня заборгованість по стягненню аліментів, які він добровільно сплачує, тому оскаржувані постанови повинні бути скасовані.

У судовому засіданні заявник зі своїм представником підтримали подану скаргу, подавши відповідні письмові пояснення.

Держвиконавці в суді позову не визнають, підтримавши подані письмові заперечення суть яких зводиться до того, що відсутні підстави, передбачені ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна, та повідомили про відсутність у відділі ДВС Прилуцького МРУЮ виконавчих проваджень, по яких у заявника існували б невиконанні зобов"язання.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду скарги.

Вислухавши сторону заявника, держвиконавців, дослідивши та проаналізувавши наявні докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що згідно виконавчого листа № 2/742/621/13 від 20.05.2013, виданого на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються щомісячно аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання до повноліття сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

На виконанні у відділі ДВС Прилуцького МРУЮ перебуває виконавче провадження № 38174420, відкрите 24.05.2013 про стягнення аліментів, що вбачається з відповідної постанови (а.с. 6).

Із оскаржуваної постанови старшого держвиконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ ОСОБА_5 від 14.04.2014 вбачається накладення арешту на все майно, належного боржнику ОСОБА_1 із забороною відчуження такого майна в межах суми звернення стягнення 50124,97 грн. Тобто у зв"язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів для належного виконання виконавчого документу, та збереження майна винесена така постанова (а.с. 6).

Також згідно постанови держвиконавця ОСОБА_5 від 17.06.2014 у зв?язку з заборгованістю боржника в розмірі 49174,17 грн. для встановлення місцезнаходження транспортних засобів оголошено розшук транспортних засобів належних ОСОБА_1 з подальшою постановкою таких на штрафмайданчик (а.с. 37).

Так дійсно, згідно вимог ст.ст. 11, 55, 57 Закону України „Про виконавче провадження, з метою забезпечення реального виконання рішення держвиконавець має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника з оголошенням заборони на його відчуження.

За таких обставни, коли рішення суду боржником самостійно не виконувалося, то державний виконавець при накладенні арешту на майно боржника ОСОБА_1 та розшуку його, діяв відповідно до Закону та в межах наданих йому повноважень.

У той же час, як з пояснень державних виконавців, так і з відповіді відділу ДВС Прилуцького МРУЮ вбачається відсутність заборгованості ОСОБА_1 по виконавчому провадженню 38174420 (а.с. 9).

Стаття 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У суді не було встановлено, що позивач має якісь невиконані боргові зобовязання перед стягувачами або перед іншими фізичними, юридичними чи третіми особами.

За таких обставин, коли заявник не має жодних невиконаних зобов"язань, по яких він би виступав боржником, тому відмова посадової особи державної виконавчої служби скасувати оскаржувані постанови є неправомірною, як така, що порушує конституційне право особи на розпорядження своєю власністю.

Отже суд вважає скаргу обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню із зобов"язанням начальника відділу ДВС Прилуцького МРУЮ скасувати оскаржувані постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність відділу ДВС Прилуцького МРУЮ задовольнити.

Зобов"язати начальника відділу ДВС Прилуцького МРУЮ скасувати постанови старшого держвиконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ ОСОБА_5 від 14.04.2014 про арешт майна боржника (ОСОБА_1) із забороною відчуження такого майна та постанову від 17.06.2014 про розшук транспортного засобу боржника (ОСОБА_1) в межах виконавчого провадження № 38124420.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: О.Ільченко