Ухвала

іменем україни

14 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Світловодська міська рада, виконавчий комітет Світловодської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Світловодська міська рада, виконавчий комітет Світловодської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та виселення.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони до 30 березня 2004 року були користувачами жилого приміщення - квартирою АДРЕСА_1, основним наймачем якого був ОСОБА_7, який для ОСОБА_3 був чоловіком, а для ОСОБА_4 є батьком. Рішенням Світловодського міського суду Кіровоградської області від 14 січня 2004 року їх визнано такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Зазначали, що скориставшись вказаним рішенням, ОСОБА_7 зняв їх з паспортної реєстрації та незаконно приватизував спірну квартиру на себе одного, чим незаконно позбавив їх права на приватизацію цієї квартири. Незаконно отримавши свідоцтво про право власності на спірну квартиру, ОСОБА_7 продав її ОСОБА_5 шляхом укладення договору купівлі-продажу від 16 липня 2004 року. Вказували, що ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2008 року рішення Світловодського міського суду Кіровоградської області від 14 січня 2004 року про визнання їх такими, що втратили право користування спірною квартирою, скасовано і закрито провадження. Крім того, зазначали, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14 вересня 2009 року визнано недійсним договір купівлі - продажу від 16 липня 2004 року, укладений між продавцем ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_5, а рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 листопада 2012 року визнано право обох позивачів на проживання у цій квартирі та вселено їх у вказане житлове приміщення відповідно до вимог ст.61 ЖК України.

Вважають, що оскільки відповідачі втратили право власності на дане житло, а права позивачів на користування ним поновлені, то з підстав ст. ст. 61, 109 ЖК України, ст. ст. 382, 383 ЦК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який там теж проживає, підлягають виселенню з займаного житлового приміщення без надання їм іншого житла.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, враховуючи те, що у ОСОБА_8 та її сина ОСОБА_9 відсутні будь-які правові підстави, що дають право проживання у спірній квартирі, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо виселення зі спірної квартири без надання іншого житла.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи неприпустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко