Справа № 352/2160/15-ц
Провадження № 22-ц/779/838/2016
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тисменицького районного суду від 09 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

04.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеною скаргою.

Вимоги мотивувала тим, що після неодноразового повернення виконавчого листа стягувачу, а саме, 17.06.2014 року на підставі п.9.ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», та 17.06.2015 року на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», без повідомлення її як боржника про прийняті постанови, та за відсутності даних про оскарження стягувачем постанови від 17.06.2015 року, державний виконавець безпідставно постановою від 02.07.2015 року відкрив виконавче провадження.

Вважала постанову від 02.07.2015 року незаконною, а тому просила її скасувати.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 09 березня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність ухвали суду.

Судом не було враховано того, що постанови від 17.06.2014 року та від 17.06.2015 року про повернення виконавчого листа стягувачу не були оскаржені ним в установленому законом порядку, а тому державний виконавець не вправі був без рішення суду щодо продовження виконавчого провадження приймати постанову про відкриття виконавчого провадження.

Просила ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представник ВДВС в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем Тисменицького РУЮ за заявою стягувача ОСОБА_3 прийнята постанова ВП № 47997723 від 02.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №0915/2988/12, виданого Тисменицьким районним судом 18.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 88345,60 грн. боргу за договором позики та 883,45 грн. судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність вимог ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що державний виконавець не вправі був відкривати виконавче провадження, оскільки постановами від 17.06.2014 року та від 17.06.2015 року виконавчий лист №0915/2988/12, виданий Тисменицьким районним судом 18.04.2013 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 88345,60 грн. боргу за договором позики та 883,45 грн. судових витрат двічі був повернутий стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (постанова від 17.06.2014 року) та на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (постанова від 17.06.2015 року), не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, строк предявлення виконавчого листа до виконання не пропущений, а тому постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження прийнята з дотриманням положень ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Тисменицького районного суду від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5