Справа № 460/3428/13 Головуючий у 1 інстанції: Воробель М.М.
Провадження № 22-ц/783/868/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 7 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням задоволено указаний позов. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 борг за договором позики в сумі 252978,45 грн. і 3% річних за прострочення грошового зобовязання в сумі 19176,63 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_4 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Посилається на те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам справи, суд невірно застосував норми матеріального права. Зокрема зазначає, що позов є безпідставним, так як ОСОБА_5 не довів права вимоги до ОСОБА_6, у тому числі не довів строк виконання зобовязання боржником. Зазначає апелянт і про сплив позовної давності за зобовязаннями ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів скарги, представника позивача ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає її безпідставною і тому скаргу необхідно відхилити, а рішення залишити без змін.

Встановлено, що 19.08.2009 року ОСОБА_6 взяла у позику у ОСОБА_7 30000 доларів США до 01.01.2011 року. У визначений строк грошові кошти кредиторові повернуті не були.

Із спадкової справи №712/2014 від 03.06.2014 року (аркуш 6 спадкової справи) випливає, що згідно інформації бази даних щодо перетинання державного кордону ОСОБА_6 перетнула такий 11.12.2009 року в пункті пропуску Шегині.

26.01.2011 року ОСОБА_7 уступив право вимоги до ОСОБА_6 за договором позики ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

01.01.2011 року сплив строк позики, проте ОСОБА_6 своїх зобовязань не виконала, прострочивши його.

Як випливає із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що після спливу строку виконання зобовязання ОСОБА_6 у цьому зобовязанні відбулася заміна кредитора на підставі договору від 26.01.2011 року про відступлення первісним кредитором ОСОБА_7 права вимоги до ОСОБА_6 новому кредиторові ОСОБА_5 (а.с.5).

Статтею 516 ЦК України врегульовано порядок заміни кредитора, за умовами якої (ч. 1) заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника.

Посилання апелянта на приписи частини другої цієї статті як на підставу відмови у позові, є необґрунтованими, так як під поняттям настання несприятливих для кредитора наслідків у разі неповідомлення боржника про заміну кредитора, законодавець розуміє інші наслідки, а не звільнення боржника від виконання зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що новий кредитор володіє сукупністю доказів про право вимоги до ОСОБА_6 на підставі боргового документа відповідача від 19.08.2009 року та письмового договору уступки права вимоги від 26.01.20011 року.

Заперечення апелянта щодо цих доказів (зокрема до договору про відступлення права вимоги) є безпідставними, так як боржник не є стороною цього правочину і не може визначати умови, на яких він має бути укладеним.

Безпідставними є посилання апелянта на неспроможність договору купівлі продажу земельної ділянки між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 від 26.01.20011 року унаслідок його безоплатності (а.с.11) адже, як випливає зі справи, перед укладенням цього договору сторони здійснили розрахунок за це майно шляхом відступлення права вимоги до ОСОБА_6 від ОСОБА_7 до ОСОБА_5

Не спростований апелянтом є висновок місцевого суду про настання строку виконання зобовязання ОСОБА_6 01.01.2011 року, адже жодного матеріального доказу на підтвердження своїх тверджень ОСОБА_2 не надав.

З огляду на це позовна давність ОСОБА_5 не пропущена, так як перебіг її необхідно обчислювати з часу настання права вимоги, а не з часу укладання договору позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, а згідно частини другої цієї статті - якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Так як у зобовязанні ОСОБА_6 грошовий еквівалент визначено у іноземній валюті і суд зобовязав відповідача виконати це зобовязання у гривнях за офіційним курсом цієї валюти, то таке рішення місцевого суду відповідає вимогам ст. 533 ЦК України.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його правильність і тому рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 7 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: