Справа № 190/2102/16-ц
Провадження №2/190/869/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що з 28 листопада 2015 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися, 17 березня 2016 року шлюб між ними розірвано, а 13 травня 2016 року у них народилась донька ОСОБА_4, батьком якої є ОСОБА_2 Донька в даний час проживає з нею і знаходиться на її утриманні, колишній чоловік життям доньки не цікавиться, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що дійсно з позивачкою в період з 28.11.2015 року по 17.03.2016 року перебував в зареєстрованому шлюбі, проте дитина ОСОБА_4 була зачата до укладення шлюбу та народилась після його розірвання, а тому Пятихатський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управліня юстиції у Дніпропетровській області не мав права без його згоди вносити до актового запису про народження дитини відомості про нього як про батька, у звязку з чим свідоцтво про народження дитини вважають нікчемним. Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що у нього є сумніви стосовно того, що саме він є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як колишня дружина неодноразово його вводила в оману, говорила, що їде на навчання, а при цьому невідомо де була. Оспорювати батьківство наміру не мають, оскільки свідоцтво про народження дитини видано з порушенням норм Сімейного кодексу, а тому вказаний документ вважають нікчемним. Клопотання про призначення експертизи на предмет встановлення батьківства заявляти відмовляються, оскільки позивачем не доведено, що саме він є батьком дитини, оскільки в даному випадку свідоцтво про народження є нікчемним.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони з 28 листопада 2015 року пл 17 березня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про розірвання шлюбу/а.с.4,5/.

13 травня 2016 року народилась ОСОБА_4, батьком якої зазначений ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.3/.

Згідно довідки виконавчого комітету Пятихатської міської ради Дніпропетровської області № 5151 від 06.12.2016 року ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та має склад сімї доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3/а.с.8/.

Статтею 121 СК передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 ст. 122 СК України передбачено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б вказували на відсутність кровного споріднення між дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідачем ОСОБА_2, останній суду не надав.

Посилання відповідача ОСОБА_2, як на підставу того, що він не є батьком дитини, а саме зачаття дитини поза шлюбом, народження дитини після розірвання шлюбу, неповідомлення його про запис його відомостей як батька у свідоцтві про народження дитини, не можуть бути достатніми та незаперечними доказами, того, що ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З врахуванням положень ст. 10 ЦПК України судом було вжито заходів по сприянню відповідачу у наданні належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, проте відповідач ОСОБА_2 вимоги про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини в судовому засіданні не заявляв, від проведення генетичної експертизи, незважаючи на неодноразові роз'яснення суду, відмовився.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки обов'язок по утриманню дітей є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а відповідач не виконує свій обовязок по утриманню доньки,хоча працює, отримує стабільний дохід,у звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обгрунтованим, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 П`ятихатського району Дніпропетровської області аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття в особі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, починаючи з 06 грудня 2016 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Ю.В. Легкошерст