РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/615/16-ц

Провадження № 2/700/280/16

30 листопада 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д.,

за участю секретаря: Сіденко Н.П.,

відповідача: ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про визнання усного договору міни не укладеним та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2Н.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання усного договору та стягнення грошових коштів.

26 вересня 2016 року позивачка змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь 245114 грн. 70 коп. грошових коштів та визнати усний договір міни неукладеним.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що в червні 2012 року між нею та відповідачем був укладений усний попередній договір міни, згідно якого сторони домовились обміняти обєкти нерухомості з доплатою відповідачеві 20 000 доларів США.

Відповідач в якості завдатку згідно розписки отримав пять тисяч доларів США, але договір вони так і не уклали з його вини, а тому вона просить стягнути з відповідача отримані ним кошти за курсом НБУ, індекс інфляції та три відсотки річних, а також судові витрати по справі. Крім цього, просить визнати неукладеним договір міни, який нотаріально не посвідчений.

В судове засідання позивачка не зявилась, направила суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав та пояснив, що згідно угоди про завдаток від 01 червня 2012 року сторони домовились про обмін квартири та будинку з доплатою коштів еквівалентних 20 000 доларів США. Він дійсно отримав від позивачки 40 000 грн. в якості завдатку, але оскільки її квартира була під арештом, вони саме по вині позивачки не посвідчили договір міни нотаріально, відтак завдаток не підлягає поверненню. Крім цього, просив застосувати суд наслідки пропуску позивачкою строку позовної давності і відмовити в позові повністю.

Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

01 червня 2012 року згідно Угоди про задаток, яка підписана сторонами та нотаріально не посвідчена, сторони домовились про передачу права власності на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру в м. Києві пр. 40-річчя Жовтня 89 кв. 80 (власність позивачки) та житловий будинок незавершеного будівництва з ділянкою 0,1331 га. по вул. Комарова с. Бузова Києво - Святошинського району з доплатою 160 000 грн., що еквівалентно 20 000 доларів США. Договір міни мав укладатись 01 липня 2012 року.

Згідно письмової розписки від 01 червня 2012 року ОСОБА_1, отримав в рахунок договору міни вказаних обєктів нерухомого майна 5 000 доларів США. Факт написання та підписання даної розписки відповідач не заперечує.

В силу ч. 1 ст. 635 ЦК України укладений сторонами договір завдатку за своєю правовою суттю є попереднім. Отже, згідно з цією ж правовою нормою і ст. 657 ЦК України, він мав бути укладеним у нотаріально посвідченій формі - у формі, встановленій для основного договору, тобто для договору міни квартири та будинку. Проте, всупереч наведеним нормам права договір, про який йдеться, укладено у простій письмовій формі. Тож отримані згідно з цим договором відповідачем від позивача грошові кошти не є завдатком.

Частина 2 ст. 570 ЦК України приписує, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отож отримані відповідачем від позивачки кошти за договором між ними від 01.06.2012 р. є авансом.

Оскільки договір міни квартири та будинку з доплатою, в рахунок якої позивач сплатив відповідачеві аванс, сторонами по цей час не укладено, то цей аванс відповідач має повернути позивачеві.

В угоді та розписці, укладених в простій письмовій формі визначено валюту зобовязання, зокрема у договорі вказано суму коштів в гривнях та визначено еквівалент долар США, а в розписці зазначено саме долар США, тому до стягнення підлягає сума в гривнях по курсу НБУ до долара США, що становить на день винесення рішення 127 950 грн. 00 коп. (5000х25,59).

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. (Постанова ВСУ від 20 квітня 2011 року).

За таких обставин, сума авансу як грошового зобовязання підлягає стягненню лише з урахуванням трьох відсотків річних за користування коштами протягом останніх трьох років, а в іншій частині стягнення коштів необхідно відмовити. Крім цього, позивачкою не вірно здійснено розрахунок трьох відсотків, тому в цій частині вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення. Розмір трьох відсотків річних становить 11 515 грн. 50 коп. (127950х9%).

Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - постанова пленуму) відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (ст. ст. 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно зі ст. ст. 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.

З огляду на викладене, суд не може задовольнити вимоги позивачки про визнання усного договору міни неукладеним.

Позивачка також просить стягнути витрати на правову допомогу та ксерокопіювання документів, що теж судом не може бути задоволено, оскільки не надано жодних доказів того, що ці витрати понесені саме з розглядом справи в Лисянському районному суді Черкаської області. Згідно наданих копій квитанцій, правова допомога надавалась щодо розгляду справи в Шевченківському районному суді м. Києва, зокрема і в звязку залишенням позовної заяви без руху. Позовна заява та доповнення до позовної заяви направлені до Лисянського районного суду складені вкрай неякісно з точки зору формування позовної заяви та додатків до неї, представник позивача не брав участі в жодному судовому засіданні під час розгляду даної справи. Товарні чеки на ксерокопії документів надані на 238 аркушів, хоча до позовної заяви додано лише ксерокопії документів на 8 аркушах, крім цього і сама позивачка безпосередньо в судове засідання теж на зявлялась. З наданих товарних чеків не можливо зясувати які ксерокопії виготовлялись позивачкою в даній кількості в звязку з розглядом справи саме в Лисянському районному суді Черкаської області.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності суд відмічає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що в березні 2015 року позивачка зверталася з відповідною заявою до поліції з вимогою повернення грошових коштів відповідачем, що підтвердив і сам відповідач в судовому засіданні пояснивши, що його викликали до поліції, він надав копію угоди про завдаток та від нього відбирали пояснення.

За загальним положенням початку перебігу позовної давності визначеним частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки позивачка не відносилась легковажно до порушеного відповідачем її права, зверталась з відповідними заявами до правоохоронних органів, суд вважає, що позивачкою позовна давність не пропущена, а тому підстав для відмови у задоволенні позову в звязку пропущенням позовної давності немає.

Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно задоволеним позовним вимогам (1792,2х57%).

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 60, 88, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 207, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про визнання усного договору міни не укладеним та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ОСОБА_3 139 465 (Сто тридцять девять тисяч чотириста шістдесят пять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ОСОБА_3 1021 грн. 55 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2016 року.

Головуючий - Пічкур С. Д.