АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична фірма «Здоров'я», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/9595/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична фірма «Здоров'я» (далі по тексту - ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 330 707,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду. Зазначає, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судові повістки були направленні на ім'я ОСОБА_5 хоча відповідачем у справі є ОСОБА_2 Вказана помилка була здійснена і в направленні запиту щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, в зв'язку з чим, справа була розглянута з порушенням правил підсудності. Звертає увагу на те, що банком в односторонньому порядку було збільшено процентну ставку, що відповідно до ст. 559 ЦК України свідчить про припинення поруки. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про зміну кредитора в зобов'язанні, що на думку апелянта, згідно положень ст. 613 ЦК України є простроченням кредитора, а тому позов заявлено передчасно. Також судом не було досліджено чи звертався позивач до поручителя з вимогою про дострокове погашення суми заборгованості, тобто чи припинилася порука в силу положень ст. 559 ЦК України. Звертає увагу на те, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я» про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто щодо того ж предмету спору та з тих самих підстав. Провадження за вказаним позовом було відкрито 02 квітня 2014 року, а справа слухається й до теперішнього часу, а тому відповідно до вимог ч.4 ст. 207 ЦПК України суд був зобов'язаний залишити позовну заяву без розгляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

КосякевичЮ.С. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2, представник ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я» не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступник якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я» було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 150 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 757 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 21 березня 2018 року (а.с.7-10).

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 21 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Відповідно до пп. 1.3.1., 1.3.3., 1.3.4. нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Також, 21 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №102849, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед банком за виконання ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я» усіх своїх зобов'язань за договором кредиту № 0 від 21 березня 2007 року (а.с.13).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передало АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» права вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.26-63).

26 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» порушило перед судом питання про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило стягнути з останнього 6 330 707,25 грн., з яких, відповідно до наданого позивачем розрахунку, 2 783 348,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 446 169,12 грн. проценти за користування кредитом, 240,96 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 494,94 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 95 453,71 грн. - заборгованість за комісією, 5 000,00 грн. - штраф (а.с.95-96).

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

Відповідно до п. 1.2.2 договору кредиту № 0 від 21 березня 2007 року позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше до 21 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору.

У відповідності до п. 3.4.3 договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов'язався достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору.

Пунктом 6.1.2 розділу 6 договору кредиту № 0 визначено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2 договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п. 6.2 договору кредиту № 0 у разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

Під час розгляду справи апеляційним судом відповідно до положень ст.303 ЦПК України було прийнято нові докази, а саме, претензію ПАТ «Дельта Банк» №02.1-7054 від 18 лютого 2013 року до ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я» про усунення порушень договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 березня 2007 року, опис вкладення у цінний лист та список згрупованих цінних відправлень.

Досліджуючи претензію ПАТ «Дельта Банк» №02.1-7054 від 18 лютого 2013 року на підставі ч.2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд виходить з того, що неподання вказаного доказу було зумовлено поважними причинами, оскільки справа розглядалася судом першої інстанції в порядку заочного провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, а тому був позбавлений можливості надати відповідні докази в суді першої інстанції.

Відповідно до вказаної претензії ПАТ «Дельта Банк» порушило питання про дострокове погашення заборгованості протягом тридцяти днів з моменту її отримання.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» скористалось своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, передбаченим ч.2 ст. 1050 ЦК України, п.п. 1.2.2, 6.1.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 березня 2007 року, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменьшення. За вказаною вимогою строк виконання позичальником свого зобов'язання з повернення кредиту у повному обсязі настав у березні 2013 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобов'язання, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку.

Відповідно до обов'язкової до застосування судами правової позиції Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду ПАТ «Дельта Банк» звернулось до ОСОБА_2 лише у серпні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За викладених підстав колегія суддів приходить до висновку, що порука ОСОБА_2 припинилась.

На встановлену в даному провадженні обставину не впливає і той факт, що в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров'я» про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки провадження у справі відкрито 02 квітня 2014 року (а.с.123, т.1), а позов пред'явлено банком 28 березня 2014 року (а.с.124, т.1), тобто також з пропуском строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2

Таким чином, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль