У х в а л а

іменем україни

3 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ», треті особи: ОСОБА_2, акціонерне товариство «Комерційний банк «Володимирський», приватний нотаріус Сумського нотаріального округу Нагорна Наталія Василівна, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ковальова ЯнаВалентинівна, ОСОБА_3, про визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою Водопянової Анжели Олександрівни, яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ», на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» (далі - ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ») звернулось до суду з указаним позовом. Зазначало, що 21 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Європейський» (далі - АКБ «Європейський») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким позичальнику надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 151 500 доларів США до 20 липня 2018 року, а 1 жовтня 2008 укладено додаткову угоду, за якою з 31 жовтня 2008 року позичальник зобов'язався сплачувати банку 19 % річних у валюті кредиту за користування коштами. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_1. 25 березня 2009 року АКБ «Європейський» відступив відкритому акціонерному товариству комерційному банку «Володимирський» (далі - ВАТ КБ «Володимирський»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Володимирський» (далі - ПАТ КБ «Володимирський») права вимоги за кредитним договором, а 15 травня 2009 року між цими юридичними особами укладено договір про заміну іпотекодержателя за договором іпотеки.

25 серпня 2011 року між ВАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_2 укладено договір застави майнових прав на забезпечення виконання її вимог щодо повернення грошових коштів за договором банківського рахунку, за яким банк передав їй у заставу майнові права за кредитним договором, а 29 серпня 2011 року між ними укладено договір про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав, та договір про заміну іпотекодержателя за договором іпотеки від 18 липня 2009 року.

23 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні, за яким до останнього перейшли всі права вимоги на загальну суму 1 495 672 грн 80 коп. за договором кредиту, а 27 березня 2012 року укладено договір про заміну іпотекодержателя за договором іпотеки.

ОСОБА_3 не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, тому 30 січня та 18 березня 2013 року ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» направило боржнику та іпотекодавцю ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги та можливе звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом. Вказувала, що договір застави майнових прав, укладений між ПАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_2, є договором факторингу, сторонами за яким можуть бути тільки банк або інша фінансова установа. Крім того, договори про заміну сторони у зобов'язанні, заміну іпотекодержателя між ОСОБА_2 та ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» укладені особами, які не мають відповідної ліцензії та з порушенням вимог ст. ст. 227, 1083 ЦК України. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати недійсними: договір застави майнових прав, укладений 25 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_2; договір про заміну сторони у зобов'язанні, укладений 23 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ»; договір про заміну іпотекодержателя, укладений 27 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2013 року у задоволенні позову ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2014 року рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні первісного позову змінено в частині підстав відмови у позові. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

У серпні 2015 року ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» звернулось до апеляційного суду із заявою про перегляд ухваленого ним рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Як на нововиявлену обставину посилалось на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року було задоволено позов ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» до ОСОБА_3 та його поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2008 року. Під час ухвалення цього рішення Московський районний суд м. Харкова досліджував такі ж договори, які було досліджено судами у цій справі, та дійшов висновку про те, що ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» є належним кредитором щодо ОСОБА_3 Встановлені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року обставини дають підстави вважати ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» і належним іпотекодержателем щодо ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року заяву ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» залишено без задоволення.

Водопянова А.О., яка діє від імені ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи без задоволення заяву ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» про перегляд рішення апеляційного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, апеляційний суд виходив із того, що у касаційній скарзі на рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2014 року заявник посилався на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року і таким доводам було надано оцінку судом касаційної інстанції, наведені заявником обставини не є нововиявленими відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» як на підставу позову посилалось на те, що до нього перейшли права кредитора у зобов'язанні, яке забезпечувалось іпотекою, а також права іпотекодержателя.

Із матеріалів справи випливає, що в позові було відмовлено у зв'язку із недоведеністю вимог.

Посилання заявника на те, що іншим судовим рішенням, яке ухвалено пізніше, встановлено перехід до ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» прав кредитора та іпотекодержателя не може вважатись нововиявленою обставиною у зв'язку з тим, що така була відома заявнику на час пред'явлення позову, оскільки він посилався на неї в обґрунтування своїх вимог, однак вона визнана судом недоведеною.

Встановлення доведеності цієї обставини рішенням суду в іншій справі не може розцінюватись як нововиявлена обставина.

Не можна погодитись із доводами касаційної скарги про те, що ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» не було повідомлено про час та місце розгляду поданої ним заяви апеляційним судом.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» повідомлялось апеляційним судом про час та місце розгляду заяви за адресою, вказаною у заяві про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, однак судове повідомлення було повернуто із відміткою поштового відділення про те, що адресат за цією адресою не знаходиться (а.с.154, т.2). У справі відсутні відомості про те, що ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» повідомляло суд про зміну адреси.

За таких обставин, згідно положень ч. 1 ст. 77 ЦПК України повістка вважається доставленою особі, яка не повідомила суд про зміну адреси.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваної ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Водопянової Анжели Олександрівни, яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ», відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов