Справа № 342/729/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2226/2016
Головуючий у 1 інстанції Корюкіна М.П. М. П.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Мелінишин Г.П., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - служба у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Городенківського районного суду від 06 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також просила стягнути із відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно на утримання дочки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем у них є неповнолітня дочка ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу у 2010 році з відповідачем повністю втрачено зв'язок. Дочка з того часу батька не бачила. Зі слів односельчан їй вдалося дізнатися, що відповідач має нову сім'ю і де в даний час він знаходиться їй невідомо. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З дочкою жодними засобами зв'язку не спілкується. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дочки, так як не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини.

Зазначала, що відповідач не цікавиться своєю дочкою, ухиляється від виконання своїх обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Рішенням Городенківського районного суду від 06 вересня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Присуджено стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджено з 25.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На вказане рішення відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним. Зазначає, що з поважних причин він не зміг з'явитися на розгляд справи, а тому суд першої інстанції ухвалив рішення без його участі, чим позбавив його можливості пояснити, що усиновлення ним ОСОБА_4 носило фіктивний характер, він не бажав настання прав та обов'язків батька стосовно ОСОБА_4. Крім того позивач на момент усиновлення не мала наміру продовжувати з ним шлюбні відносини, їй потрібні були тільки його кошти на їх утримання та в майбутньому аліменти на дитину. Одразу ж після розірвання шлюбу вона одружилася із ОСОБА_6, з яким підтримувала певні відносини ще до розірвання між ними шлюбу. Таким чином, вважає, що позбавлення його батьківських прав є нелогічним, оскільки усиновлення є фіктивним, яке треба визнати фіктивним за рішенням суду.

Також апелянт зазначає, що усі дії позивача, в тому числі вимога про стягнення аліментів, носять корисливі цілі, майновий інтерес. На думку апелянта, судом не враховано вимоги ч.1 ст.182 СК України, якою передбачено обставини, що обов'язково повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, оскільки його доходи не дають йому можливості в повному обсязі та в строки передбачені законодавством України сплачувати комунальні послуги, не те, що сплачувати аліменти на дитину, яка не є його дочкою. Крім того позивач має нового чоловіка, який має можливість забезпечувати її та її дочку.

Крім того вказує на те, що суд позбавив його передбаченого ст.27 ЦПК України права надати суду свої пояснення та докази, які мають істотне значення для вирішення справи, чим допустив порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України.

З наведених підстав просив судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали та просили скаргу задовольнити.

Позивача ОСОБА_2 та представник служби у справах дітей Городенківської РДА - Прокоп О.Я. заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд виходив з того, що такі є доведеними та обґрунтованими.

Однак повністю погодитись із таким висновком суду не можна, оскільки рішення суду в частині стягнення аліментів є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється ОСОБА_3, матір'ю є ОСОБА_2. Із пояснень позивача вбачається, що вихованням неповнолітньої дочки ОСОБА_4 займається тільки мати, а батько не займається. Відповідач не цікавиться здоров'ям дитини, не відвідує її у навчально-виховному комплексі, не надає жодної матеріальної допомоги.

Як встановлено із двідки № 46/01-6 від 14.07.2016 року Глушківського НВК, батько ОСОБА_4, учениці 8 класу, ОСОБА_3 за час перебування дитини в школі (з 01.09.2009 року) жодного разу не відвідував НВК і ніколи не цікавився шкільним життям своєї дочки. Згідно характеристики Гушківського навчально-виховного комплексу на позивача вихованням ОСОБА_4 займається тільки мама, а батька в школі ніколи ніхто не бачив.

Випискою із погосподарської книги підтверджено, що в господарстві ОСОБА_2 в с. Глушків Городенківського району по вул. М.Грушевського разом з нею проживає і її дочка ОСОБА_4. Довідкою Городницької сільської ради встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в АДРЕСА_1, але там не проживає.

Відповідач не проживав і не проживає в с. Глушків та не відвідував і не відвідує свою дочку ОСОБА_4 з 2010 року.

Наведене свідчить про те, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України в абзаці 2 пункту 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 03.03.2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Орган опіки і піклування Городенківської районної державної адміністрації в своєму висновку від 04.08.2016 року № 01-21/518 вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 є доведеними та обґрунтованими, а тому суд у цій частині ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке слід залишити в силі. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, що стосуються незаконності та необґрунтованості рішення в частині позбавлення батьківських прав не впливають на правильність висновків суду.

Разом з тим, оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положенням ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із пояснень відповідача встановлено, що він ніде не працює, офіційного заробітку не має і це не спростовано позивачем.

Враховуючи відсутність у відповідача офіційного та постійного доходу, у суду не було підстав для стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача, тому судом неправильно застосовано норми матеріального права, однак, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності заяви позивача про зміну (уточнення) позовних вимог апеляційний суд не вправі стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів у частці від заробітку слід відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Городенківського районного суду від 06 вересня 2016 року в частині задоволення позову по стягнення аліментів скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - служба у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації, про стягнення аліментів відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Василишин