Справа № 175/4065/15-ц
Провадження № 2/175/1628/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю адвокатів: Прийдак С.М. та Зінченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зазначивши про те, що домоволодіння АДРЕСА_1 у рівних частинах є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_5 - її чоловік, ОСОБА_3 - її син, та відповідач за позовом ОСОБА_4 - її онук (в силу вимог ч.1 ст. 1266 ЦК України. За таких обставин, його частка у спірному будинку становить 1/6 частину на яку він і просить визнати за собою право власності.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні надали письмові заперечення у яких частково визнали позовні вимоги, зокрема не заперечували про визнання домоволодіння АДРЕСА_1 у рівних частинах є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Що стосується інших позовних вимог вони вважають їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач, у визначений законом строки та порядок, спадщину після смерті ОСОБА_7 не прийняв, тому просили у даній частині позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 15.02.1960 року батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб під час якого побудували домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння, виданого на ім'я ОСОБА_5 виконкомом Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області від 04.04.1991 року, зареєстрованого Новомосковським БТІ 04.04.1991 року у реєстровій книзі №595-3.

Так, згідно ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, що було придбане

подружжям під час шлюбу, належить чоловіку та жінці на праві спільної сумісної

власності, тобто спірне домоволодіння належать подружжю ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, видане виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, актовий запис №31 від 13.07.2012 року.

Як встановлено у судовому засіданні, після її смерті спадкоємцями першої черги є її чоловік ОСОБА_5 та їх сини - позивач ОСОБА_3 і ОСОБА_8, який 24.03.1993 року помер і у нього залишився рідний син, відповідач по справі - ОСОБА_4, який в силу вимог ч.1 ст. 1266 ЦК України також є спадкоємцем за законом першої черги.

Так, після смерті матері, позивач ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, на підставі чого державним нотаріусом 01.08.2015 року відкрито спадкову справу №57762908 після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №57762908 від 01.08.2015 року.

Окрім того, 26.08.2015 року від державного нотаріуса дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. позивач отримав постанову про відмову у посвідченні нотаріальної дії, а саме йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після матері, ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на частку у спільній сумісній власності, оскільки не підтверджується факт належності їй спадкового майна, а саме: відсутні правовстановлюючі документи на частку нерухомого майна на її ім'я.

Відповідно до вимог ст.ст. 368, 372 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за згодою між ними. У разі поділу майна між співвласниками, право сумісної власності припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, яке знаходиться в спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, на даний час, не можливо визначити частку за померлим у нотаріальному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 372 Цивільного Кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, як що інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, спірне домоволодіння АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя, що відповідає вимогам ст. 60 СК України, тому позовні вимоги в частині визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині визнання права власності на ? частину домоволодінні АДРЕСА_1 за померлою ОСОБА_6, суд вважає їх необґрунтованими та безпідставним, оскілки законом визначено, що майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, належить співвласникам у рівних частинах, а саме по ? за кожним, тому дана вимога позивача є недоцільною і суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні.

Таким чином, виходячи із наведеного, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина що складалася з ? частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено судом, за своє життя ОСОБА_6 заповіту не залишала, таким чином, після смерті її спадкоємці будуть успадковувати за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зокрема, частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки».

Таким чином, як визначено судом, до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_6 входять ОСОБА_5 - її чоловік, ОСОБА_3 - її син, та відповідач ОСОБА_4 - її онук, які на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 проживали разом з нею та були зареєстровані, що підтверджується довідкою сільської ради від 30.07.2015 року, таким чином вони всі, в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину розміри часток якої становлять - по 1/6 частці за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також 4/6 частки за ОСОБА_5

Крім того, факт прийняття спадщини ОСОБА_3 визначено і у постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши причиною саме відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на майно, а не пропуск позивачем строку для прийняття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень відповідача щодо пропуску ОСОБА_3 визначеного законом строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, як зазначено сторонами у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (свідоцтво про смерть, виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області НОМЕР_3, актовий запис №23), який за своє життя залишив заповіт, згідно з яким, він заповів все своє майно своєму онуку ОСОБА_4.

Враховуючи вищевказані обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позивачу належить 1/6 частина спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначену частку спадкового майна, а його позовні вимоги не суперечать чинному законодавству і не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 60 ч. 1, 61, 70 СК України, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 372, 1217, 1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1266 1268-1270, 1274 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 215, 214, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора - задовольнити частково.

Визнати домоволодіння АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_4, виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 18 серпня 1997 року, ІПН: НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/6 частину житлового будинку «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 52,28 кв.м, з яких житлова площа становить 41,76 кв.м, допоміжна - 10,52 кв.м, а також площа літніх приміщень 8,50 кв.м та який складається з:

1-1 - кухні, площею 10,52 кв.м;

1-2 - кімнати, площею 19,95 кв.м;

1-3 - кімнати, площею 10,45 кв.м;

1-4 - кімнати, площею 11,36 кв.м;

І - сіни, площею 5,53 кв.м;

ІІ - кладової, площею 2,97 кв.м,

а також господарські будівлі і споруди: а - сіни, площею 12,81 кв.м; Б - літня кухня, площею 22,8 кв.м; б - прибудова, площею 12,5 кв.м; В - сарай, площею 12,3 кв.м; ш - погріб, площею 4,6 кв.м; Г - сарай, площею 17,0 кв.м; 1-калитка; 2-забор, площею 46,4 кв.м; 3-ворота.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров