АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-991/08 Номер провадження 22-ц/786/2530/16Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Прядкіної О.В.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

При секретарі Лимар О.М,

За участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 січня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2008 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначала, що між нею та відповідачкою 1 травня 2004 року було укладено договір купівлі-продажу у розстрочку 3/5 частини житлового будинку по вул. Аврори, 42 в м. Кременчук Полтавської області. Будинок належав матері відповідача і був нею фактично успадкований.

За вказану частину будинку вона сплатила 7800 грн. племіннику відповідачки ОСОБА_6, що підтверджується відповідними розписками, проте, відповідачка відмовляється оформити угоду в нотаріальному порядку. Просила визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 січня 2008 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_5 на 3/5 частини житлового будинку за адресою: вул. Аврори, 42 у м. Кременчуці.

Рішення оскаржила ОСОБА_3, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що спірної угоди вона не укладала, в матеріалах справи відсутні будь-які документи підтверджуючі укладання договору купівлі-продажу частини будинку.Крім того, зазначила, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, лише після вчинення таких обовязкових дій, позивачка могла набути право власності на спірне домоволодіння. Крім того зазначила, що ОСОБА_6 не є її племінником, тому кошти ним були отримані без будь-яких правових підстав.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України у відсутність ОСОБА_5, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, проте не надала доказів поважності відсутності в судовому засіданні ( а.с.74).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08 вересня 1978 року, ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 3/5 частини жилого будинку і господарських будівель за адресою вул. Аврори, 42 у м. Кременчуці (а.с. 4-5).

ОСОБА_8 померла 04 липня 2003 року (а.с. 12).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 3/5 частини вищевказаного будинку, що належав померлій, фактично прийняла її донька ОСОБА_3, яка з позивачем у простій письмові формі 01.05.2004р. уклала договір купівлі-продажу цієї частини будинку та в подальшому відмовилась від оформлення правочину у нотаріальному порядку.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 205 ЦК воля сторін на вчинення правочину може бути виражена в письмовій формі.

Так, згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Без нотаріального засвідчення договір є неукладеним і не створює прав та обовязків для сторін.

Отже, суд помилково визнав за ОСОБА_5 право власності на 3/5 частини жилого будинку по вул. Аврори, 42 у м. Кременчуці за договором, який не укладений, якого юридично не існує.

Між сторонами у справі договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, укладений не був.

Згоди по всіх істотних умовах договору досягнуто не було.

Крім того, станом на травень 2004р. продавець ОСОБА_3 не мала належних повноважень на розпорядження майном, сторони не обумовити чіткий порядок розрахунків.

Надані суду копії розписок ОСОБА_9, який отримував від ОСОБА_5 грошові кошти в рахунок оплати боргу за будинок, що знаходиться за адресою вул. Аврори, 42 у м. Кременчуці не є підтвердженням укладеної угоди між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 20-21).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31січня 2008 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.п.3,4, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 січня 2008 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий -суддя О.В.Прядкіна

СУДДІ: А.І. Дорош

ОСОБА_10