АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1608/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Лапко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, яка діє і як представник ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 червня 2016 року за позовом Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку та стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 році Державний навчальний заклад «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку та стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування вимог вказував, що відповідачі проживають в кімнатах НОМЕР_1-НОМЕР_2 учнівського гуртожитку Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» по АДРЕСА_1. Учнівський гуртожиток знаходиться на балансі закладу і є державною власністю, функції розпорядження якою здійснює Міністерство освіти і науки України. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в Державному навчальному закладі «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» не працювали і не працюють, а тому вони не набули права на проживання в кімнатах НОМЕР_1-НОМЕР_2 учнівського гуртожитку і підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. Крім того, за проживання в учнівському гуртожитку відповідачі не сплачують комунальні послуги, сума боргу становить 3 598 грн.32 к. Тому позивач просив виселити ОСОБА_3, ОСОБА_2 з кімнати НОМЕР_1-НОМЕР_2 учнівського гуртожитку Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» по АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті комунальних послуг в сумі 3 598 грн.32 к.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2016 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_2 з кімнат НОМЕР_1-НОМЕР_2 учнівського гуртожитку Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» заборгованість по оплаті комунальних послуг в розмірі 3 598 грн.32 к. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому,посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи, не дослідження та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в даному гуртожитку його сім'я проживає з вересня 1998 року і на законних підставах ОСОБА_3 зареєстрований за місцем проживання з лютого місяця 2004 року, окрім цього суд відхилив і не взяв до уваги те, що він є учасником бойових дій в Афганістані і на даний час немає власного житла. Також вказує, що суд першої інстанції не врахував поширення дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на спірні правовідносини. Не взято до уваги клопотання про витребування інформації щодо терміну проживання та підстав поселення ОСОБА_3 і його сім'ї та клопотання щодо надання розрахунків та договору на надання житлового-комунальних послуг. Апелянт також вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано визначив, що місячна плата за житло здійснюється залежно від вартості плати за користування білизною, меблями та іншим інвентарем, оскільки вони ними не користувалися, крім того договір про надання послуг відсутній.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, яка діє і як представник відповідача ОСОБА_3, підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на балансі Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти торгівлі та харчових технологій» (правонаступника Хмельницького професійного торгово-кулінарного ліцею) перебуває об'єкт державної власності, управління яким здійснює Міністерство освіти і науки України - гуртожиток для учнів навчального закладу, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 8-12, 45, 48, 105-106).

У кімнатах НОМЕР_1-НОМЕР_2 зазначеного гуртожитку проживають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які у трудових відносинах з балансоутримувачем гуртожитку не перебувають і не перебували. Адміністрацією та профспілковим комітетом установи спільне рішення про надання їм жилої площі у гуртожитку не приймалося (а.с. 44, 90).

За договором №3, укладеним між Хмельницьким професійним будівельним ліцеєм і ОСОБА_2, адміністрація надала ОСОБА_2 місце для проживання в гуртожитку на період з 02.09.1998 року по 01.06.2007 року (а.с. 89).

Згідно з листом Управління освіти і науки Хмельницької ОДА від 20.01.2006 року №04-23/30, Управляння освіти і науки не заперечувало щодо продовження терміну проживання у гуртожитку ліцею ОСОБА_2 до 01.06.2007 року (а.с. 88).

Відповідно до витягу з протоколу №1 від 19.06.2009 року засідання комісії по розгляду питань щодо проживання громадян в учнівських гуртожитках ПТНЗ, комісія вирішила відмовити у подальшому проживанні в учнівському гуртожитку ОСОБА_3 (а.с. 51).

Згідно з витягом з протоколу №2 від 22.09.2009 року засідання комісії по розгляду питань щодо проживання громадян в учнівських гуртожитках ПТНЗ, комісія вирішила погодити проживання ОСОБА_3 в гуртожитку до 25.04.2010 року при умові переселення в одну кімнату на другому поверсі (а.с. 15). При цьому, відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів щодо надання їм погодження на подальше проживання у гуртожитку чи укладення договору найму на період з 25.04.2010 року.

Задовольняючи позов про виселення, суд виходив з того, що відповідачі підлягають виселенню з гуртожитку як такі, що самоправно займають жиле приміщення і звільнити його в добровільному порядку не бажають.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

На підставі ч. 1 і ч. 2 ст. 128 ЖК Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Статтею 129 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно з п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 (далі - Примірне положення), яке було чинним на час вселення відповідачів у гуртожиток, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до п. 9 і п. 10 Примірного положення жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Аналіз указаних вище норм дає підстави для висновку, що вселення у гуртожиток і користування жилим приміщенням у гуртожитку відбувається на законних підставах у разі проведення вселення на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства, з отриманням спеціального ордера, виданого на підставі зазначеного рішення.

Пунктом 44 Примірного положення визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

У зв'язку з недотриманням встановленого законом порядку надання жилої площі у гуртожитку, відсутністю будь-яких цивільно-правових угод на зайняття кімнат у гуртожитку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виселення відповідачів.

Крім того, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі не сплачують вартість наданих комунальних послуг, тому заборгованість в розмірі 3598 грн., яка виникла станом на 01.11.2015 року підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача (а.с. 27). Заперечуючи розмір заборгованості за комунальні послуги, апелянт не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували такий розмір боргу.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, оскільки відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, які йому надані у повному обсязі.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що у місячну плату за проживання у учнівському гуртожитку позивач нараховує плату за користування білизною, меблями та іншим інвентарем, якими вони не користуються. Оскільки відповідно до довідки №21 від 18.02.2016 року до місячної плати відповідачів за проживання в гуртожитку включаються послуги з електропостачання, водопостачання, гарячого водопостачання, квартплати, вивезення сміття та теплопостачання.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги щодо поширення дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на спірні правовідносини, оскільки положеннями закону визначено, що цей закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновок суду і впливали на його законність.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ І.В.Пєнта

Судді:/підписи/ А.П.Корніюк

О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

_________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -Мазурок О.В. Справа № 22-ц/792/1608/16

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 43