Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Рішення

іменем України

09 грудня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Гудковій Є.С.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою , -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить визначити порядок користування земельною ділянкою площею 834 кв. м. за адресою м. Миколаїв, вул. Шкапіна № 29, на якій розташовані житлові будинки № 29 та № 29-а , власником останнього є позивачка.

Представник позивача в минулому судовому засіданні позов підтримала, просила визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до ІІІ варіанту Висновку судової земельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №125-019 від 11 липня 2016 року. В обгрунтування визначеного варіанту посилався на те, що він є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників домоволодіння та дійсної фактичної площі земельної ділянки.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в останні судові засідання не зявилися, повідомлялися судом належним чином. Представник ОСОБА_2П, - ОСОБА_6В, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у їх відсутність та визначити порядок користування за І варіантом Висновку судової земельно-технічної експертизи , оскільки він відповідає фактичному порядку користування, що склався між співвласниками.

Відповідач ОСОБА_3І, та його представник в останні судові засідання не з'явилися, повідомлялися судом належним чином, доказів поважності причин неявки суду не надали.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, допитавши експерта, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Сторони є співвласниками домоволодіння, що розташоване по вул. Шкапіна (Безімена) , 29 в м. Миколаєві, а ОСОБА_7 виділила належну їй 17/60 часток домоволодіння в окрему адресу вул. Шкапіна, 29-а, відповідно до рішення № 391 від 26 березня 2010 року. При цьому, як вбачається зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2010 року , ОСОБА_7Г, була власником цілої частки житлового будинку за літерою В, загальною площею 27 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шкапіна, 29а.

Розпорядженням № 230-р від 30.03.2010 року Адміністрації Центрального району виконкому ММР визнано готовими до експлуатації сіни літ.в, літню кухню літ.Д, душ літ. И-1, навіс літ. Ш-1, сарай літ. У-1, вбиральню літ. Ф-1, сарай літ.Х-1, розташованих по вул.Шкапіна, 29 на ім'я ОСОБА_7 Розпорядження було в установленому законом порядку зареєстроване в КП ММБТІ.

Згідно Договору купівлі-продажу від 28.08.2015 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_7 цілий житловий будинок № 29а з належними до нього господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві, вул. Шкапіна.

Станом на 11.09.2015 року згідно довідки КП ММБТІ , частки між співвласниками за вказаною адресою до виділу в окрему адресу вул.Шкапіна, 29а складали: ОСОБА_4 -1/6 часток, ОСОБА_3 (ОСОБА_8 ) - 11/50 часток, ОСОБА_9 (ОСОБА_10П.) - 33/100 часток, ОСОБА_1 (ОСОБА_7Г.) -17/60 часток.

Наведені частки відповідають первісним часткам теперішніх співвласників домоволодіння, що сторони в судовому засіданні не оспорювали і таке підтверджується Висновком судової земельно-технічної експертизи.

В зв'язку з наведеним - припинено право спільної часткової власності правопопередника позивачки ОСОБА_7 на зазначене домоволодіння - на житловий будинок в цілому по вул.Шкапіна, 29-а в м. Миколаєві, який складається з житлового будинку літер В, заг.площею 27,0 кв.м., житловою площею 9,8 кв.м. з господарським спорудами та будівлями .

Відповідно до рішення Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 1150 від 15.06.1954 року , прийнятого за результатами обміру кварталів, розмір земельної ділянки, на якій розташоване зазначене домоволодіння , складає 834 кв.м.

Як вбачається з Висновку судової земельно-технічної експертизи № 125-019 від 11 липня 2016 року, фактична загальна площа земельної ділянки в домоволодінні № 29 та 29-а по вул. Шкапіна в м. Миколаєві складає 854 кв.м.

Згідно ідеальних часток співвласників в домоволодінні відповідно до первісних часток, співвласникам належать наступні площі земельних ділянок: співвласнику ОСОБА_1 236,3 кв.м., ОСОБА_3 183,48 кв.м., ОСОБА_4 - 139,0 кв.м., ОСОБА_2 - 275,25 кв.м.

На земельній ділянці маються два існуючих входи з боку вул. Шкапіна, шириною 3,0 м, через металеві ворота у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1О,, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та через металеву хвіртку , шириною 1, 0 м., яка перебуває у користуванні співвласника ОСОБА_2

У власності кожного зі співвласників перебувають окремі господарські споруди.

Відповідно до першого варіанту вищезазначеного Висновку судової експертизи, за фактичним порядком землекористування, що склався.

Так, ділянка загального користування між співвласниками ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проходить від воріт шириною проїзду 3,0 м., , всього площа ділянки загального користування між трьома співвласниками становить 104,78 кв.м.

На підставі вимірів, розрахунків площ земельних ділянок, що знаходяться в користуванні співвласників на день обстеження без урахування надлишків за площею земельної ділянки, яка складає 20 кв.м., згідно виконаних вимірів геодезичної зйомки, складають у ОСОБА_1 - 111,85 кв.м., зокрема під будівлями 78,5 кв.м., під індивідуальною земелею 33,35 кв.м. Фактично з урахуванням площі загального користування позивачка користується земельною ділянкою площею 146,78 кв.м., що на 89,52 кв.м. менше від ідеальної долі 236,3 кв.м.

Відповідно до другого варіанту вищезазначеного Висновку судової експертизи,за первинними ідеальними частками, виходячи з порядку користування, що склався на момент дослідження.

На підставі вимірів, розрахунків площ земельних ділянок, що знаходяться в користуванні співвласників на день обстеження без урахування надлишків за площею земельної ділянки, яка складає 20 кв.м., згідно виконаних вимірів геодезичної зйомки, складають у ОСОБА_1 - 206,28 кв.м., зокрема під будівлями 78,5 кв.м., під індивідуальною землею 127,78 кв.м.

Фактично, у зв'язку з тим, що у ОСОБА_1О, розбіжності від первинної ідеальної долі на 89,52 кв.м. менше від ідеальної долі 236,3 кв.м. - їй пропонується виділити в користування частину земельної ділянки під городом в користуванні співвласника ОСОБА_3, а саме : частина земельної ділянки під городом в задній торцевій частині шляхом перенесення існуючої розділової огорожі розміром довжиною 13,68 м, шириною 6,35 м., площею 86,87 кв.м., а також частини земельної ділянки із загального користування , прилеглої до частини земельної діляни співвласника ОСОБА_1, площею 7,56 кв.м., розміром 1,23х6,15 м. При цьому ділянка загального користування між трьома співвласниками зменшиться та буде складати 90,07 кв.м.

Фактично співвласники будуть користуватися наступними земельними ділянками в домоволодінні: ОСОБА_1 236,3 кв.м., інші співвласники 597,70 кв.м., що відповідатиме ідеальним часткам.

Відповідно до третього варіанту вищезазначеного Висновку судової експертизи,за ідеальними частками відповідно до побажань співвласника ОСОБА_1 , виходячи з фактичної загальної площі земельної ділянки на момент дослідження , встановленого геодезичною зйомкою 854 кв.м..

Оцінюючи цей варіант суд враховує, що згідно пояснень судового експерта ОСОБА_11 в судовому засіданні встановлено, що неможливо в межах вказаної експертизи встановити, де саме виникли надлишки площі земельної ділянки , а загальна конфігурація земельної ділянки змінилася в цілому. Тому суд не може прийняти до уваги вказаний варіант.

Оцінюючи запропоновані перші два варіанти , суд , у відповідності до ст.ст. 356, 357 ч.1, 358 ЦК України, ст.ст.103, 120, 158 ЗК України, враховуючі Постанову Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а також побажання сторін, вважає за можливе провести виділ в користування частини земельної ділянки позивачці по другому варіанту вищезазначеного Висновку судової експертизи ( графічний додаток № 2) .

Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Згідно вимог ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди.

Нормами частини другої статті 6, частини першої статті 22, частини першої статті 23 ЗК України (1991 року) передбачалося набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю.

Аналогічними за змістом нормами статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка у власності сторін не перебуває, а знаходиться у їх постійному користуванні як співвласників домоволодіння, для обслуговування якого вона виділялася компетентними державними органами.

Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником( законним користувачем) відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності (законному користуванні адже права постійних користувачів земельних ділянко підлягають судовому захисту нарівні з правами власника) , здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

За аналогією, відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Виходячи з того, що володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до п.19-22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що визначення порядку користування земельною ділянкою за другим варіантом судової експертизи найбільш відповідатиме фактичному порядку користування земельною ділянкою між сторонами, який склався протягом багатьох років, найбільш відповідає вимогам добросусідства та не має значних відхилень від ідеальних часток співвласників,повністю поновлює права позивачів на користування належними їм частинами земельної ділянки, не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки.

Квитанцією до прибуткового касового ордера від 21.03.2016 року підтверджується, що позивачкою проведена оплата за проведення судової експертизи у розмірі 4200 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем при зверненні до суду, її позов є задоволеним, в зв'язку з чим судові витрати слід стягнути з відповідачів у рівних частках.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою- задовольнити .

Виділити у користування ОСОБА_1земельну ділянку загальною площею 206,28 кв.м. , земельну ділянку, площею 90,07 кв.м. залишити в спільному користуванні, - згідно Графічного плану порядку користування земельною ділянкою , визначеного в Додатку № 2 за ІІ варіантом Висновку судової земельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №125-019 від 11 липня 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1 400 грн. витрат на проведення судової експертизи та по 162 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя Гуденко О.А.