Справа № 188/1129/16-ц
Провадження № 2/188/577/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом та зазначає наступне .

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2007 р. за ОСОБА_1 визнано право приватної власності на домоволодіння , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в зв"язку з його придбанням у ОСОБА_3 .

Після ухвалення рішення вона розпоряджалася своєю приватною власністю на власний розсуд та користувалася земельною ділянкою , що прилягала до придбаного домоволодіння з ціллю обслуговування об"єктів нерухомого майна та ведення присадибного господарства .

Влітку 2016 р. вона звернулася до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з заявою про оформлення земельної ділянки за адресою належного їй домоволодіння також у приватну власність шляхом приватизації . Представники сільської ради в усному порядку повідомили її про неможливість приватизації через те , що таку земельну ділянку свого часу було приватизовано бувшим господарем домоволодіння після якого спадкував таке домоволодіння його батько , який в свою чергу його відчужив на її користь , на підтвердження чого надав їй копію державного акту. В порядку спадкування земельну ділянку провадець таку земельну ділянку на свою користь не оформив .

Згідно Державного акту виданого 11.05.1998 р. Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0.25 га і для ведення особистого підсобного господарства площею 0.2388 га. за адресою АДРЕСА_3 . За даними відомостями сільської ради в державному акті було помилково визначено найменування вулиці , адже АДРЕСА_2 ніколи не існувало , але дана земельна ділянка надана саме за місцем розташування домоволодіння , що нині належить їй на праві приватної власності .

Для вирішення питання щодо неналежного оформлення земельної ділянки вона вирішила звернутися до бувшого власника придбаного нею домоволодіння , але як виявилося він на цей час вже помер , а спадкоємець першої черги після смерті не бажає втручатися у справи , що давно відбулись та не бажає виконувати обов"язки раніше не в повному розмірі виконані ОСОБА_5 .

Отже , на цей час не. виконані всі умови договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки , право власності на домоволодіння визнано за нею , але під час укладення правочину не було враховано право власності на земельну ділянку , отже вона не має можливості розпорядитися свою власністю у повному розмірі , так як продавець своєчасно не повідомив про правовий стан земельної ділянки наданої для обслуговування придбаного домоволодіння та на цей час він помер , тому вважає , що неможливо врегулювати даний спір без судового втручання .

Просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. - НОМЕР_1 право власності на земельні ділянки : для будівництва і обслуговування житлового будинку площею - 0.25 га та для ведення особистого селянського господарства площею - 0.2388 га за адресою - АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ДПП п НОМЕР_4 виданого 11.05.1998 р. Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області , що був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_4 .

У судове засідання сторони не з'явилася. Надали суду заяви , в яких просить суд розглянути справу без їхньої участі . Позивач позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в своїй заяві позов визнає та просить направити рішення суду на їхню адресу.

Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню .

Судом встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2007 р. за ОСОБА_1 визнано право приватної власності на домоволодіння , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в зв"язку з його придбанням у ОСОБА_3 .

Інформаційною довідкою № 67319133 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна зазначається , що ОСОБА_1 має на праві приватної власності житловий будинок в АДРЕСА_2 з господарськими будівлями .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається , що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в с. Бажани Петропавлівського району Дніпропетровської області у віці 71 рік.

В довідках Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетрровської області від 06.09.2016 р. ( вих. №№ 1812 та 1813 ) зазначається , що в АДРЕСА_2 за житловим будинком числиться земельна ділянка 0.4888 га з них : 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та спору та 0.2388 га для ведення особистого селянського господарства ( ведення особистого підсобного господарства ) . Також зазначається , що дійсно земельна ділянка площею 0.4888 га , згідно державного акту серії НОМЕР_3 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 знаходиться в АДРЕСА_2 . На земельній ділянці розташований житловий будинок ОСОБА_1 . АДРЕСА_2 не існувало і не і

снує.

В державному акті на право приватної власності на землю виданого гр. ОСОБА_4 зазначається адреса АДРЕСА_2

Задовольняючи позов , суд керується наступними норами матеріального права .

Як зазначалося вище , позивач набула права власності на будинок АДРЕСА_2

Укладаючи угоду купівлі-продажу спадкоємці не повідомили позивача про оформлення права власності на земельну ділянку в явними недоліками щодо написання її точної адреси .

Отже, після відчуження будинку, земельна ділянка фактично перейшла у користування та володіння нового власник а , тобто позивача по справі .

Враховуючи те, що правовстановлюючий документ , а саме державний акт на право приватної власності на землю був виданий ще у 1998 році, в якому було визначено її розмір та перейшла у приватну власність із визначеним цільовим використанням, яке не змінено до теперішнього часу, а тому наявні підстави для застосування прямих норм закону , а саме ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України , якими передбачено підстави для переходу земельної ділянки у власність

Редакція статті 377 ЦК України, ще і до змін у 2009 році, передбачала перехід до набувача будинку і права власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку та споруд на ній.

Суд враховує, що ці норми закону мали декілька редакцій, але це не може бути перешкодою для задоволення позову, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий відповідно до вимог закону, ніким не спростований, а тому є належним, відповідно до вимог ст.204 ЦК України.

На час укладання угоди позивачем у 2010 році уже діяла чинна редакція ст.120 ЗК України, норма якої передбачала перехід права власності від попередніх власників.

Це не суперечить і висновкам Верховного Суду України, зробленим у постанові від 11 лютого 2015 року у справі №6-2цс15, у яких зазначено, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Тому апеляційна скарга та позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.309 ЦПК України.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того , відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_7 , але не має можливості оформити спадщину після смерті своєї матері у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на майно, що ввійшло до складу спадщини, а саме квартири АДРЕСА_1 , то суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 3 ,11 ,57-60, 88, 212-214 ЦПК України , ст.ст. 392, 1216 , 1217 , 1223 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовом ОСОБА_8 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області , третя особа - Петропавлівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та встановлення факту , що має юридичне значення - задовольнити у повному обсязі .

Встановити той факт , що ОСОБА_7 дійсно належала на праві власності квартира АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_8, як спадкоємцем за заповітом, право власності на квартиру АДРЕСА_1

У порядку ст. 88 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судових витрат.

Копію даного рішення невідкладно направити сторонам та третій особі .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. П. Полубан