Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/339/16-ц

Номер провадження: 2/511/282/16

27 квітня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім'я розпалась, в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів, різними поглядами на сімейні взаємовідносини та в зв'язку з різними поглядами щодо ведення спільного господарства. Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини припинені з липня 2015 року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивачки - не можливе. Оскільки їх шлюб носить формальний характер - просить позов задовольнити. Крім того, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 2000грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, так як добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає, а вона позивачка самостійно утримує та займається вихованням доньки також просила залишити проживати доньку з нею.

В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Позивачка до суду не з'явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, через канцелярію суду до судового засідання надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та з проханням справу розглянути у її відсутність, позов задовольнити. (а.с.35).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, через канцелярію суду до судового засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Просив справу розглянути у його відсутність. (а.с. 34).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02 березня 2002 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим повторно 05.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №11 (а.с.6).

Від шлюбних відносин народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 01.10.2002року Відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №148 (а.с.7).

Майнові суперечки між сторонами відсутні. Спору про місце проживання дитини немає.

Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, різних характерів та різних поглядів на життя, шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, на збереження сім'ї позивач не погоджується.

В порядку ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей.

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними відсутні суперечки відносно проживання малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише формально і підлягає розірванню.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визначення місця проживання її малолітньої дитини разом з нею, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.(ч.1 ст.161СК).

Сімейним кодексом України передбачено право батьків, як в шлюбі, так і після його розірвання, визначати з ким із них проживатиме дитина. Важливо зазначити, що дитині також надається право обирати з ким з батьків вона бажає проживати. Це право надається по досягненні нею чотирнадцяти років. Проте, якщо до досягнення дитиною десяти років її думку не враховують, то при досягненні нею даного віку, батьки за спільною згодою визначають її місце проживання з обов'язковим урахуванням думки дитини. Саме в даному віці, на думку законодавця, дитина вже усвідомлює свою прив'язаність до одного з батьків, та може самостійно визначитися зі своїми бажаннями.

З матеріалів справи, спору між сторонами, щодо визначення місця проживання дитини, не вбачається.

Крім того, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

В порядку ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

На підставі досліджених доказів суд вбачає, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та має необхідність в отриманні аліментів, оскільки несе усі витрати по утриманню дитини: купує одяг, взуття, продукти харчування, засоби особистої гігієни та усі інші витрати.

З довідки №ПК000000001 від 31.03.2016 року, яка видана позивачу ОСОБА_1, вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює в Товаристві з Обмеженою відповідальністю «Прозора Краса» з 05.09.2014 року та займає посаду «Косметолог» її сукупній дохід за період з 01.09.2015 року по 29.02.2016 рік склав 8 750.00грн.(а.с.32).

Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно позивача, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду… Якщо … визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином, суд приймає заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, оскільки вона не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, зважаючи на положення ст.ст.141, 180-182 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітніх дітей та той факт, що відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину, вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 2000, 00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551.20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.105,110,112,161,180,182,183,191 СК України,ст. ст. 10, 11, 60, 61, 81, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02 березня 2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, а/з №11 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище: чоловіка - ОСОБА_2, жінки - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,(НОМЕР_1 віданий 24.01.1996 року Роздільнянським РВУМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2), уродженця м. Роздільна Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м.Котовськ Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти у розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 16.02.2016 року, тобто з дня звернення позивача до суду і до ІНФОРМАЦІЯ_9 року, тобто до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності зі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 551.20 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Іванова.