У Х В А Л А

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про перегляд ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2015 року, ухвал Апеляційного суду Одеської області від 4 січня та 12 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 23 липня 2015 року в задоволенні вказаної заяви відмовив.

Апеляційний суд Одеської області від 4 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2015 року залишив без руху у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та надав строк для усунення недоліків.

Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 12 березня 2016 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 27 липня 2016 року відмовив ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відкритті касаційного провадження.

У заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушується питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2015 року, ухвал Апеляційного суду Одеської області від 4 січня та 12 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року та передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посилаються на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 жовтня 2012 року, 27 березня 2013 року, 29 січня 2014 року та 27 квітня 2016 року.

7 вересня 2016 року при автоматизованому розподілі заяви про перегляд судових рішень суддею-доповідачем автоматизованою системою розподілу було визначено ОСОБА_8

Зважаючи на неможливість розгляду зазначеної заяви суддею ОСОБА_8. з огляду на прийняту Верховною Радою України постанову про його звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, 10 жовтня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл цієї заяви та визначено суддею-доповідачем Охрімчук Л.І.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у відкриті провадження у справі за вказаною заявою та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу, суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що вимоги ухвали апеляційного суду Одеської області від 4 січня 2016 року заявники у визначений законом строк належним чином не виконали, інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження не зазначено.

Отже, суд касаційної інстанції при постановленні ухвали від 27 липня 2016 року, про перегляд якої просять заявники, застосував лише норми процесуального права та відповідно не застосовував норми матеріального права.

У наданих для порівняння постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України зроблено такі висновки:

- касаційний суд помилково погодився з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (від 3 жовтня 2012 року);

- передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу (від 27 березня 2013 року);

- суд касаційної інстанції у справі, яка переглядається, не врахував, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у цій справі стосуються періоду з листопада 2012 року до червня 2013 року, а середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у справі за позовом цього позивача, в якій ухвалено стягнути рішенням суду від 5 листопада 2012 року, стосувався періоду до листопада 2012 року (від 29 січня 2014 року).

- право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні йому до виплати суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (від 27 квітня 2016 року).

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з його невідповідністю викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про перегляд ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2015 року, ухвал Апеляційного суду Одеської області від 4 січня та 12 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко