Справа № 452/1284/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" серпня 2016 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.
при секретарі Топорович В.В.,
із участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5, - про визнання нікчемними договорів купівлі-продажу,
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Позивач посилається на те, що у січні 2008 року дала згоду ОСОБА_3 на укладення з ним договору довічного утримання. Відповідачі є братами-близнюками, і коли вони проходили поодинці до ОСОБА_1 вона їх не розрізняла, а лише тоді, коли вони приходили разом та називали своє імя, вона бачила хто є хто. У нотаріуса ОСОБА_1 підписала декілька документів, що вважала договором довічного утримання; зміст договору їй прочитано не було, всі документи забрав ОСОБА_3. Спочатку відношення до ОСОБА_1 було менш-більш нормальним, однак з часом відповідачі забороняли позивачу ходити по будинку. А лише в її кімнаті, користуватися холодильником та продуктами; відповідачі відверто її зневажали, зверталися до неї в принизливому тоні. У 2011 році відповідачі напали на ОСОБА_1, побили її, про що вона зверталась у поліцію. Згідно висновку експерта позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження. Тоді ж відповідачі надали працівникам поліції копію договору купівлі-продажу будинку. При огляді договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 помітила, що договір купівлі-продажу підписав не ОСОБА_3, а ОСОБА_4 Фактично відповідачі своїми недобросовісними діями ввели ОСОБА_1 в оману, надавши підписати договір купівлі-продажу, а говорили в голос, що це договір довічного утримання. Жодних домовленостей щодо продажу будинку в позивача з відповідачами не було, а тому ОСОБА_1 просить у судовому порядку нікчемними договорів купівлі-продажу.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали уточнені позовні вимоги; просили позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку через розміщення оголошення у пресі; із заявами про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення до суду не зверталися. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечили позивач та її представник.
Третя особа приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подала суду письмове пояснення у справі з спірних правовідносин.
Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що 24.01.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №39 по вул. Привокзальній в с. Ваньовичі Самбірського району Львівської області, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за №319; 24.01.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,1697га, розташованих в с. Ваньовичі вул. Привокзальна, 39 Самбірського району Львівської області, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за №322.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що укладала з ОСОБА_3 договір довічного утримання, а не договори купівлі-продажу.
Тому судом установлено, що при укладенні договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 помилялася, а саме неправильно сприймала предмет та інші умови Договору, оскільки не мала наміру передавати житловий будинок і земельні ділянки у власність відповідача, оскільки кошти їй за майно передані не були, а ОСОБА_1 сподівалася саме на те, що між нею та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, а не договори купівлі-продажу.
У відповідності до ст. 230 ЦК України, на що у зверненні до суду покликається позивач, установлено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману.
Про зазначене є розясненим у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним відповідно до статей 229 - 233 ЦК України.
Оскільки суд прийшов до переконання в припиненні дії фактично укладеного договору довічного утримання стосовно ОСОБА_1, відтак можуть виникнути правові наслідки такого відповідно до ст. 756 ЦК України, що ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 можливо порушити в іншому спорі у випадку його виникнення.
Однаково суд прийшов до переконання в необхідності визнати недійсними укладені договори між сторонами у відповідності до ст. 235 ЦК України, що однозначно знайшло своє підтвердження із пояснень позивача у судовому засіданні та із представлених нею суду доказів.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 зазначеної вище постанови, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.
Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 є підставний та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218, 226 ЦПК України, ст. 201, 203, 230, 235, 756 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
- договір купівлі-продажу житлового будинку №39 по вул. Привокзальній в с. Ваньовичі Самбірського району Львівської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 24.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за №319;
- договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,1697га, розташованих в с. Ваньовичі вул. Привокзальна, 39 Самбірського району Львівської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 24.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за №322.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів із дня отримання його копії.

Суддя