У Х В А Л А

Справа № 183/4677/16

№ 2-з/183/113/16

17 жовтня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

в провадження судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 16 серпня 2016 року надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, в якому позивач просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул.. Запорізька, 10, укладений між нею та відповідачем 18 лютого 2015 року недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_2. Матеріали позову отримані головуючим суддею 17 серпня 2016 року.

13 жовтня 2016 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у відповідності до якої заявник просить винести ухвалу, якою забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок № 10 по вул. Запорізькій в селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області та заборонити будь-кому вчиняти будь-які дії предметом яких може бути цей обєкт нерухомості. Заяву передано головуючому судді 17 жовтня 2016 року.

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити у будь-який час спірний будинок, виходячи з його поведінки, коли він, використовуючи обман переконав її у необхідності укладення договору та не передав грошей, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову в порядку ст.153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявляючи вимоги про необхідність накладення арешту на майно відповідача, позивач не вказує обґрунтування необхідності застосування судом заявлених заходів забезпечення позову, крім того, подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Більш того, ухвалою суду від 17 жовтня 2016 року провадження у справі закрите в зв`язку з відмовою позивача від позову.

За таких обставин, підстав для задоволення заяви суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов