Справа № 456/321/16-ц
Провадження № 2/456/708/2016
РІШЕННЯ

іменем України

23 березня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Стинавська сільська рада Стрийського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок «А-1» з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Верхня Стинава по вул. Івана Франка, 134 Стрийського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_4, яка померла 15.03.2014 року, та визнати за нею право користування прибудинковою земельною ділянкою за вказаною адресою. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що її бабі на праві власності належав житловий будинок і господарські будівлі бувшого колгоспного двору в с. Верхня Стинава по вул. Івана Франка, 134 Стрийського району Львівської області. Членами даного колгоспного двору були її баба та її мати ОСОБА_2, однак остання участі у веденні господарства не брала та від своєї частки у спадковому майні відмовляється на її користь. Баба ще за життя, а саме 13.07.1998 року уклала заповіт, яким заповіла належний їй будинок з господарськими будівлями та все належне їй майно своїй внучці ОСОБА_1 У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач не може оформити спадщину, тому змушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали повністю та не заперечили проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

Представник третьої особи Стинавської сільської ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, проти задоволення позову не заперечив.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 13.07.1998 року у Верхньостинавській сільській раді Стрийського району Львівської області склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями і все майно, яке їй належить заповіла ОСОБА_1 (а.с.5).

ОСОБА_4 померла 13.03.2014 року про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СГ № 352333 видане 17.03.2014 року виконавчим комітетом Стинавської сільської ради Стрийського району Львівської області (а.с.10).

З виписки із погосподарської книги с. В.Стинава виданої Стинавською сільською радою Стрийського району Львівської області від 22.01.2016 року № 8 вбачається, що господарство в с. В.Стинава по вул. І.Франка, 134, станом на 01.01.1991 року являється колгоспним двором. Головою колгоспного двору була ОСОБА_4, яка померла 15.03.2014 року. (а.с.14).

З довідки № 9 виданої 22.01.2016 року виконавчим комітетом Стинавської сільської ради Стрийського району Львівської області вбачається, що станом на 15.04.1991 рік в житловому будинку, що по вул. І.Франка, 134 в с. Верхня Стинава були зареєстровані ОСОБА_4, яка померла 15.03.2014 року та її дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.15).

З довідки № 8 виданої 22.01.2016 року виконавчим комітетом Стинавської сільської ради Стрийського району Львівської області вбачається, що власником житлового будинку що по вул. І.Франка, 134 в с. Верхня Стинава, та земельної ділянки прибудинкової території площею 0,49 га являлася ОСОБА_4, яка померла 15.03.2014 року. (а.с.16).

З технічного паспорта виданого 28.01.2015 року ФОП ОСОБА_7 вбачається, що будинковолодіння № 134 по вул. Івана Франка в с. Верхня Стинава Стрийського району Львівської області складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 96,7 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м. з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами: веранда «а», сходи «а1», літня кухня «Б», сарай «В», навіс «Г», сарай «Д», навіс «Е», погріб «Є», убиральня «Ж». Інвентаризаційна вартість будинковолодіння складає 130863 грн. (а.с.6-9).

Згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі.

Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правової позиції викладеної у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 згідно заповіту від 13.07.1998 року являється спадкоємцем майна ОСОБА_4, яка померла 13.03.2014 року, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та господарські будівлі не видавався, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 328, 1234, 1236, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 96,7 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м. з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами: веранда «а», сходи «а1», літня кухня «Б», сарай «В», навіс «Г», сарай «Д», навіс «Е», погріб «Є», убиральня «Ж», що розташовані в с. Верхня Стинава по вул. Івана Франка, 134 Стрийського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_4, яка померла 15.03.2014 року.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сас С.С.