РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9263/15-ц

пр. № 2/759/304/16

04 травня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі:головуючого Морозова М.О.

при секретарях Прохоренко К.М., Самчик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2-ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання та скасування права власності,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_2-ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. від 25.03.2014 р.; скасування права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32, 3 кв. м.

При цьому, посилається на те, що в грудні 2013 р. батько позивача ОСОБА_7 тяжко захворів та потрапив до лікарні і по результату лікування та медичного обстеження лікарями було рекомендовано сторонній догляд за хворим, а тому позивач та його брат ОСОБА_5 вирішили найняти доглядача та в свою чергу за послугами звернулись до СПД ОСОБА_9, й відповідна особа здійснювала догляд за хворим ОСОБА_7 кілька місяців. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, а за день до смерті батька позивач та його брат ОСОБА_5 дізнались, що ОСОБА_7 25.03.2014 р. уклав договір довічного утримання з ОСОБА_4 і згідно умов договору ОСОБА_7 зобов'язувався передати у власність ОСОБА_4 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 32, 3 кв. м, а ОСОБА_4 в свою чергу зобов*язувалась довічно утримувати безоплатне користування зазначеною квартирою ОСОБА_7, сплачувати комунальні послуги за квартиру, забезпечувати ОСОБА_7 харчуванням, доглядом, необхідною медичною допомогою, визначена як матеріальна допомога в розмірі 2500 грн. В договорі довічного утримання не було жодним чином передбачено та визначено кількість харчування, скільки разів на добу, калорійність, хоча мало це бути передбачено та зазначено, т.я. ОСОБА_7 мав ішемічну хворобу серця та потребував спеціального харчування. Всупереч вимогам укладеного договору відповідач не виконувала покладені на неї обов'язки відповідно до договору довічного утримання від 25.03.2014 р., матеріальну допомогу у розмірі 2500 грн. не сплачувала. Відповідач усунулась і від виконання свого законного обов'язку по похованню ОСОБА_7, грошей на поховання не дала, не прийшла на похорони особи, за явою вона по договору мала здійснювати довічне утримання, хоча про час та місце проведення прощання знала. Це свідчить про байдужість та глибокий цинізм відповідача. Всі витрати та організацію поховання в повному обсязі взяли на себе позивач та його брат ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач позов не визнала, пояснивши суду, що належним чином виконувала умови договору довічного утримання, укладеного з ініціативи ОСОБА_7, надавала йому необхідну допомогу. Рідні ж з боку ОСОБА_7 ніяким чином не приймали участі та не допомагали у такому догляді, і не заперечували проти укладення договору довічного утримання між нею та ОСОБА_7, а після смерті останнього її не допустили до поховання ОСОБА_7, хоча отримали на це від неї 10000 грн.

Представник відповідача проти позовної заяви заперечує з тих же підстав, що і її довірительниця.

Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_5 і його представники проти задоволення позову не заперечують, підтвердивши факти, викладені у позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 25.03.2014 р. був укладений договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., згідно якого ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_4 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32, 3 кв. м, а остання зобов*язувалась довічно зберегти безплатне користування зазначеною у договорі квартирою, сплачувати комунальні послуги за квартиру, забезпечувати ОСОБА_7 харчуванням, доглядом, необхідною медичною допомогою і вартість матеріального забезпечення сторони договору визначили в 2500 грн. щомісяця. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (а.с. 14-17).

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач), передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач майна зобов*язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (договору) може бути розірваний за рішенням суду:

1)на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків, незалежно від його вини;

2)на вимогу набувача.

Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідач свої зобов*язання по умовам договору довічного утримання виконувала, надавала належну допомогу ОСОБА_7 та утримувала його квартиру, як того вимагали умови договору.

Як пояснила відповідач ОСОБА_4, вона уклавши договір довічного утримання за ініціативою ОСОБА_7, й для цього звільнившись з роботи, виконувала умови договору довічного утримання добросовістно: оплачувала рахунки по квартирі та за надані комунальні послуги, купувала продукти харчування і необхідні речі для життя ОСОБА_7, готувала йому їжу, доглядала за ОСОБА_7, який весь квітень 2014 р. став проживати разом з нею у її квартирі АДРЕСА_3. Рідні ОСОБА_7 ніяким чином не приймали в цьому участі, а після смерті ОСОБА_7, отримавши від неї на похорони покійного 10000 грн., заборонили їй бути присутньою у церемонії поховання ОСОБА_7

Ці пояснення ОСОБА_4 підтвердила і будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що є однокласником покійного ОСОБА_7, часто з ним спілкувався очно та по телефону, робив у нього в 2006 р. ремонт в квартирі, де і познайомився з ОСОБА_4 Вказана жінка часто приходила до ОСОБА_7, купувала продукти харчування та готувала їжу, а також придбавала предмети вжитку та інтер'єру в квартиру. В квітні 2014 р. ОСОБА_7 повідомив йому, що живе у квартирі ОСОБА_4, яка йому допомагає у всьому. ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_11 скаржилась йому, що діти покійного, отримавши від неї гроші на похорони, заборонили їй бути присутньою на похованні.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що відповідач ОСОБА_4 є вдовою її рідного брата, який помер в 2004 р., і була свідком знайомства в 2006 р. ОСОБА_4 з ОСОБА_7 Вказані особи тривалий час до смерті ОСОБА_7 кохали один одного, спільно придбавали речі, разом проводили час і відпочивали. Коли ОСОБА_7 тяжко захворів, ОСОБА_4 була постійно при ньому, доглядала його, проявляючи увагу та турботу. Родичів ОСОБА_7 в цей період часу біля ОСОБА_7 вона не бачила, а ОСОБА_4 взяла на себе всі питання догляду та забезпечення ОСОБА_7, спеціально для цього звільнившись з престижної роботи. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 їй розповідала, що діти покійного, отримавши від неї гроші на похорони, до прощання з ОСОБА_7 не допустили її.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що будучи знайомою ОСОБА_4 із дитинства, знала достовірно про взаємовідносини останньої з ОСОБА_7, які може охарактеризувати як чоловіка та жінки. Вони робили все разом по господарству, у придбанні та облаштуванні оселі. Коли ОСОБА_7 тяжко захворів, ОСОБА_4 взяла всі турботи та догляд за хворим на себе, звільнившись з роботи. Про своїх родичів ОСОБА_7 висловлювався недобре, жалівся, що його хочуть здати в «богодельню». Після смерті ОСОБА_7 була очевидцем того, що ОСОБА_4 передала сину покійного гроші на похорони у гривнях та доларах, але їй було заборонено прийти попрощатись з ОСОБА_7

Обставини, наведені позивачем як обгрунтування позову, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Суд приймає до уваги той факт, що за життя ОСОБА_7 не звертався до суду з позовом про розірвання укладеного ним з ОСОБА_4 договору довічного утримання.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2015 р., яким було відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним та скасування права власності, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.05.2015 р., по цивільній справі ун. №759/9276/14-ц, пр. №2/759/238/15, встановлено, що ОСОБА_4, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, виконувала у повному обсязі свої обов'язки по договору довічного утримання перед ОСОБА_7, звільнившись для цього з роботи, а після смерті останнього передала його рідним кошти для організації його поховання (т.1. а.с. 80-84, 93-95).

Підтвердженням виконання своїх обов'язків ОСОБА_4 по належному догляду ОСОБА_7 по умовам договору довічного утримання є надані відповідачем по справі копії: чеків на придбання ліків, на придбання продуктів харчування, рахунків на сплату витрат за користування електроенергією, телефоном, на оплату житлово-комунальних послуг (т.1 а.с. 145-147, 164, 166-172, 177, 178, 180-181, 185, 186, 189).

Як показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, заявлена з боку позивача, вона, будучи рідною сестрою покійного ОСОБА_7, часто спілкувалась з ним очно і по телефону, а коли брат тяжко захворів, він захотів, щоб його доглядала ОСОБА_4, і після цього до самої своєї смерті на ОСОБА_4 не жалівся.

Аналогічні покази дала і свідок ОСОБА_15, яка являється рідною сестрою покійного ОСОБА_7

Суд вважає, що покази свідка ОСОБА_16, заявленої з боку позивача, не мають суттєвого значення по суті предмету спору, бо про укладений договір довічного утримання вказана особа дізналась вже після подачі позову до суду, і як договір виконувався, їй невідомо.

Суд критично відноситься до показань допитаних в якості свідків позивача по справі ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_5, яких вважає зацікавленими особами по справі, як рідних дітей покійного ОСОБА_7 та спадкоємців останнього, і до того ж, з їх показань вбачається, що вони про реальне побутове життя батька в останній місяць його життя не знають, в квартирі ОСОБА_4 у цей період часу не бували.

Жоден з допитаних судом свідків не вказав на те, що ОСОБА_7 був незадоволений доглядом з боку ОСОБА_4, щоб він на неї скаржився чи обурювався її діями чи бездіяльністю, чи між ними виникали сварки, суперечки, конфлікти.

Тобто, оцінюючи в сукупності вищезазначені пояснення сторін, третьої особи, їх представників, показання свідків, письмові докази, при наявності судового рішення по іншій цивільній справі, що набрало законної сили, у зв'язку з оспорюванням договору довічного утримання, суд враховує, що необхідну допомогу по договору довічного утримання відповідач надавала ОСОБА_7, а тому законних підстав для його розірвання не має.

Оскільки не підлягає розірванню договір довічного утримання, то не можуть бути задоволені й позовні вимоги про скасування права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 744, 749, 755 ЦК України, ст. ст. 10, 14, 60, 61, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову представника ОСОБА_2-ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання та скасування права власності.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя