Провадження №1-кс/760/565/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Демидовської А.І.

при секретарі - Малютіні А.Д., Шевченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Солом'янський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Відділ опіки і піклування Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа: Солом'янський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

У якому просив суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, втратили право користування жилим приміщенням - жилим будинком з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1. Зобов'язати Солом'янський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в місті Києві зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, з реєстраційного обліку в жилому будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1. Стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постійно проживає у житловому будинку (садибного типу, з надвірними з відповідною частиною надвірних будівель) АДРЕСА_1. За вказаною адресою офіційно зареєстроване його місце проживання з 08.12.1978р., про що зроблено відповідну відмітку у його паспорті громадянина України. Також, позивач зазначає, що вказаний житловий будинок був побудований його батьком ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11, що підтверджується інформацією - записом у по господарській книзі Жулянської сільської ради за 1986-1989 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1).

У лютому 2015 року, позивач дізнався, що за адресою місця його проживання: АДРЕСА_1, зареєстровані відповідачі, а саме: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 Доказом цього факту є довідка про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщені осіб, що видана КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» ЦОС № 1 № 321 від 04.02.2015р.

Відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. не проживають у житловому будинку та не сплачують кошти з його утримання починаючи з 1988р., оскільки вибули на постійне проживання в господарство АДРЕСА_1. Доказом цього факту є архівна довідкою № 06-04/255 від 06.03.2015р. видана Архівним сектором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 не є членом родини позивача і ніколи не проживала та на даний час не проживає разом із позивачем у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Натомість, позивач зазначає, що членами його сім'ї, які проживають разом із ним у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 є: його донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, внуки (діти доньки) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7., ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8., донька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9 та чоловік доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач вважає, що Відповідачі повинні бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням - жилим будинком з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1, оскільки позивач та відповідачі не є членами однієї сім'ї, відповідачі фактично не проживають у вказаному житловому приміщенні, у зв'язку із тим що у 1989 р. вибули на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, на даний час не проживають і не користуються жилим приміщенням, не несуть витрати по його утриманню та повинні бути зняті з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, за правилами ст. 71, 72, ч. 2 ст. 107 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_3 в письмових запереченнях наданих до суду 10.07.2015 зазначив, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі з наступних підстав.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, що відбулось 10.07.2015 р. пред'явив зустрічну позовну заяву, в якій просив визначити за позивачем за зустрічним позовом право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 та надвірними спорудами: веранда літера а, літна кухня літера Б, сарай літера В, погреб літера Г, вбиральня літера Д, погреб літера Н, сарай літера З.

Третя особа Солом'янський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві на адресу суду надіслала заяву у якій просила суд розглядати справу без участі їх представника та повідомити про результати розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити первісний позов, відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 21.06.1978р. позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

За вказаною адресою, у 1952 році батьком позивача, ОСОБА_12 був збудований житловий будинок, площею 33 кв.м.

У 1982 році за заявою батько позивача, ОСОБА_13, отримав дозвіл на проведення капітальної перебудови житлового будинку по АДРЕСА_1, у зв'язку із тим, що він має площу 33 кв.м., а в ньому проживає три сім'ї, всього 8 чоловік, а саме: ОСОБА_13 з сином, який має свою сім'ю та дочка з своєю сім'єю, в складі трьох осіб. Даний факт підтверджується Рішенням виконавчого комітету Жулянської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області від 03.08.1082р. № 10.

Рішенням виконавчого комітету Жулянської сільської ради народних депутатів Києво - Святошинського району Київської області № 82/18 від 29.08.1988р. затверджено Акт державної прийомки в експлуатацію жилого будинку АДРЕСА_1, як двохквартирного: за гр. ОСОБА_13, АДРЕСА_1: загальною площею - 91,4 кв.м., житловою площею - 72,6 кв.м.; за гр. ОСОБА_2 (чоловік моєї сестри) АДРЕСА_1: загальною площею - 95,5 кв.м., жилою площею - 63,7 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що з присадибної ділянки ОСОБА_13 в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 (Відповідач-1) виділено 0,05 га. землі, для оформлення двохквартирного будинку, що підтверджується наказом по радгоспу «Совки» Києво-Святошинського АПО № 285 від 10.09.1988р.

Із витягів з бази даних Державного земельного кадастру від 11.01.2005р. та від 12.07.2007р., вбачається, що земельна ділянка позначена цифрою «11», у графі «Землекориствувач» зазначено ОСОБА_2, у графі «адреса земельної ділянки» вказано адресу: АДРЕСА_1, а земельна ділянка позначена цифрою «12» за адресою АДРЕСА_1 рахується за «Землекористувачем» - ОСОБА_14.

Згідно довідки № 06-04/255 від 06.03.2015р. архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, по документах архівного фонду «Жулянської сільської ради», у по господарській книзі за 1986-1989 роки є особовий рахунок № НОМЕР_1. У графі «Члени родини» значиться: ОСОБА_13 - г/двору, ОСОБА_15 - жена (померла ІНФОРМАЦІЯ_10), ОСОБА_16 - дочь (вибула в господарство АДРЕСА_1), ОСОБА_17 - зять (вибув в господарство АДРЕСА_1), ОСОБА_18 - внук (вибув в господарство АДРЕСА_1), ОСОБА_19 - невестка (не прописана, прописана АДРЕСА_2), ОСОБА_20 - внучка, ОСОБА_21- внук.

Таким чином, зазначеними доказами підтверджуються обставини того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 вибули на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, по АДРЕСА_1.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що липні 2003 року помер мій батько позивача ОСОБА_13, якому належав житловий будинокм з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті батька, позивач постійно проживає у вказаному житловому приміщенні разом із членами своєї сім'ї, а саме: ОСОБА_6 - донька, ОСОБА_7 - син, ОСОБА_8 - внук, ОСОБА_9 - внук, ОСОБА_10 - внучка.

При цьому, судом встановлено, ОСОБА_4 (відповідач -3) не є членом сім'ї позивача, ніколи разом із ним не проживала та на даний час не проживає і не користуються жилим приміщенням, за вказаною адресою.

У відповідності до положень ст.9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

За ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За приписами ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Положеннями статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Отже, згідно з положеннями ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку лише внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави (ст. 71 або ст. 107 ЖК).

Статтею 71 ЖК Української РСР передбачені строки збереження за особами житлового приміщення при їх тимчасовій відсутності.

Водночас, положеннями статті 107 ЖК Української РСР закріплено норму, за якою особа втрачає право користування житловим приміщенням у разі вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Щодо заявленого зустрічного позову встановлено наступне.

Як зазначає у своїй зустрічній позовній заяві позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 частина будинку АДРЕСА_1 належить його батькові ОСОБА_2, в якому позивач за зустрічним позовом оселився та проживає разом із сі'єю з відома та за згоди ОСОБА_2

Згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2008 року по справі № 2-802/08, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 Визнано за ОСОБА_2 право власності на прибудову літ. а1 , гаражі літ. «К», «П», «С», вбиральню літ. «О», погріб літ. «Г».

Разом із цим, вказаним рішенням суду встановлено, що відповідно до реєстру земельних ділянок Державного земельного кадастру, ОСОБА_2 є землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1.

З наданого позивачем за зустрічним позовом посилається технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виданий (виготовлений) Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, затверджений начальником КМБТІРПВОНМ 23.03.1995р. від 15.11.2002р. вбачається,що він виготовлений на житлове приміщення з надвірними спорудами: веранда літера а, літна кухня літера Б, сарай літера В, погреб літера Г, вбиральня літера Д, погреб літера Н, сарай літера З, по АДРЕСА_1.

На підставі зазначено, судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом з дозволу ОСОБА_2 користується житловим приміщення з надвірними спорудами: веранда літера а, літна кухня літера Б, сарай літера В, погреб літера Г, вбиральня літера Д, погреб літера Н, сарай літера З, по АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що викладені позивачем за зустрічним позовом вимоги є незаконними та обґрунтованими, а тому, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 64, 71, 72, 107, 150,156 ЖК Української РСР , ст.ст. т.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 79, 88, 179, 209, 212-215,218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Солом'янський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме жилим будинком з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1. у зв'язку з їх вибуттям на постійне місце проживання в інше жиле приміщення і відсутністю понад шість місяців без поважних причин та зняти зазначених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Відділ опіки і піклування Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.І. Демидовська