Провадження №22-ц/784/1127/16
Головуючий першої інстанції: Павлова Ж.П.
Категорія- Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1І
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Серебрякової Т.В.

ОСОБА_2

із секретарем: Лівшенком О.С.

за участю:

представників:

стягувача - ОСОБА_3

ДВС - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2016 р., постановлену за скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі Банк або ПАТ «Держощадбанк України») на дії державного виконавця Заводського відділу державної служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Заводський ВДВС ММУЮ або ВДВС),

встановила:

12.02.2016 р. ПАТ «Держощадбанк України» звернулося зі скаргою на дії державного виконавця Заводський ВДВС ММУЮ.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2016 р. в задоволенні скарги Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Держощадбанк України», посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали судді, просив про її скасування та задоволення скарги.

Перевіряючи законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, якщо її постановлено з порушенням норм судочинства чи судом порушено встановлений порядок вирішення процесуального питання.

Відмовляючи в задоволенні скарги Банку на дії державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ щодо закінчення виконавчого провадження в звязку із смертю ОСОБА_5 та відсутністю заяв спадкоємців після спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини, суд виходив з того, що державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та виконавче провадження закінчено за передбачених законодавством підстав.

Однак з таким висновком погодитись неможливо, оскільки він суперечить вимогам закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Пункт 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження у разі, смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Разом з тим, ч. 1 ст. 608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, проте, зобов'язання по сплаті кредитору коштів по кредиту не може розглядатись як таке, що могло бути виконане лише боржником в силу його особливих можливостей, яких не має інша особа, а тому таке зобов'язання не припиняється, а допускає правонаступництво.

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження було те, що в ході вчинення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_5 померла, тому державний виконавець, керуючись ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" 31.12.2015 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Чинним ЦК України передбачено два способи прийняття спадщини як шляхом подання заяви про прийняття спадщини так і за фактом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини ( ст. ст. 1268, 1269 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи заяв від спадкоємців про прийняття спадщини вона не містить ( а. с. 48-55).

Саме на підставі того, що після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини жоден зі спадкоємців до нотаріуса не звернувся із заявою про прийняття спадщини, державним виконавцем закінчено виконавче провадження.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито дії, спрямовані на визначення кола спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або встановлення ним факту відсутності останніх на вказаний час.

Таким чином, суддя помилково вважав, що виконавче провадження закінчено з передбачених законодавством підстав.

Встановлене свідчить про необгрунтованість оскаржуваної ухвали та необхідність її скасування, у відповідності до вимог ст. 312 ЦПК України і направленням матеріалів справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2016 р. - скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але оскарженню у касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді Т.В. Серебрякова

ОСОБА_2