Справа № 2-2244/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Назарчук І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2. Подання обґрунтовує тим, що у провадженні відділу ДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2244 від 20.12.2011 року, виданий Калуським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За даним виконавчим документом 18.01.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома. Проте добровільно боржником судове рішення не виконується. В ході примусового виконання державним виконавцем вжито заходів для своєчасного та всебічного виконання рішення суду, а саме направлено запити в майново-реєстраційні установи для перевірки майнового стану боржника, здійснено виходи за місцем проживання, направлено виклики, попереджено боржника про відповідальність за несплату аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів по даному виконавчому документу становить 20300,00 грн.

Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що боржник здійснює неодноразові виїзди за кордон в приватно-комерційних цілях. Стягувач неодноразово звертається з проханням обмежити боржнику виїзд за межі України у звязку із невиконанням своїх зобовязань за виконавчим документом. У звязку із цим державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу на строк до виконання ним зобовязання за рішенням суду.

Державний виконавець в судове засідання не зявилася, проте зазначила в поданні, що просить розглядати справи без її участі, подання підтримує.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що дане подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.12.2011 року стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 350,00 грн. щомісячно (а.с. 28). 20.12.2011 року відповідно до даного рішення судом видано виконавчий лист за № 2-2244/2011 (а.с.32), що знаходиться на виконанні у відділі ДВС Калуського МРУЮ (а.с. 33).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Крім цього, відповідно до ст.2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Всупереч ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, будь-яких доказів (документів, викликів, відповідей реєстраційних органів тощо) на підтвердження обставин ухилення боржника від виконання зобовязання державним виконавцем суду не надано.

Надані ж державним виконавцем документи свідчать про факт наявності зобов'язання ОСОБА_2, проте не про факт ухилення останнього від виконання рішень суду.

Із вищенаведеного вбачається, що державним виконавцем не дотримано вимог Закону України "Про виконавче провадження" щодо повноти вчинення виконавчих дій, не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в поданні державного виконавця про обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 слід відмовити, так як державним виконавцем необґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. 209, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий :