Справа № 202/1912/16-ц
Провадження 2/202/1308/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених в результаті ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПрАТ «Європейський страховий союз», ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених в результаті ДТП. В обґрунтування позову зазначив, що 29 червня 2015 року на вул. Байкальській в м.Дніпропетровську сталася ДТП за участю транспортного засобу Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (позивач), що належить йому на праві власності та транспортного засобу Чері д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Вина ОСОБА_3 у скоєні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05серпня 2015 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», позивач звернувся до останнього за виплатою страхового відшкодування, однак у визначений законом строк така виплата здійснена не була. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21 липня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок отриманих механічних пошкоджень складає 60823,59 грн. Однак, відповідач виплатив страхове відшкодування частково у розмірі 27528,50грн. та відмовляється сплачувати недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 21471,50 грн. Оскільки ПрАТ «Європейський страховий союз» прострочило виплату страхового відшкодування, за твердженням позивача, останнє має сплатити позивачу пеню у розмірі 4268,20 грн., 3% у розмірі 268.24 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 772,97 грн. З ОСОБА_3 просить стягнути 2600 грн., що складається з франшизи у розмірі 1000 грн. та витрат, повязаних з проведенням авто товарознавчого дослідження у розмірі 1600 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь судовий збір пропорційно до заявлених вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник ПрАТ «Європейський страховий союз» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Також надав письмові заперечення проти позову в яких позов визнає частково та не заперечує щодо стягнення з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь позивача пені у розмірі 365,04 грн. за період прострочення страхового відшкодування з 05 по 15 жовтня 2015 року. В іншій частині позовних вимог просить відмовити посилаючись на те, що страхове відшкодування у повному обсязі позивачу виплачено 15 жовтня 2015 року у розмірі 27528,50 грн. Виплата проводилась на підставі висновку експертного дослідження №13055/15/1 від 14 липня 2015 року.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавала.

Допитаний у судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_4 пояснив, що за замовленням позивача 21 липня 2015 року здійснив автотоварознавче дослідження транспортного засобу Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, пошкодженого в результаті ДТП 29 червня 2015 року, з наданням відповідного висновку. Згідно висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику вищезазначеного транспортного засобу, внаслідок отриманих механічних ушкоджень складає 60823,59 грн.. ПДВ у розмірі 20% закладено лише у вартості запасних запчастин. Огляд та висновок транспортного засобу був зроблений на підставі «ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Суд, заслухавши представника позивача, допитавши експерта, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Європейський страховий союз» та ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05серпня 2015 року (справа № 199/5290/15-п) ОСОБА_3 визнана винуватою у тому, що 29 червня 2015 року близько 19 годин 00 хвилин в місті Дніпропетровську, керуючи автомобілем «Чері», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на вул. Образцова збоку вул.Калинової в напрямку вул.Байкальської та рухаючись по другорядній дорозі скоїла зіткнення з автомобілем Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5 Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, постраждалих людей немає.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником пошкодженого автомобіля Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2

Сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_3 на момент ДТП володіла автомобілем «Чері», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на відповідній правовій підставі.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Постановою суду встановлена вина ОСОБА_3 у ДТП.

Відсутність у ДТП вини позивача ОСОБА_2 сторонами не оспорюється.

За наведених обставин, позивач ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1166 ЦК України має право на відшкодувнаня завданої йому під час ДТП шкоди в повному обсязі.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21 липня 2015 року, проведеного судовим експертом ОСОБА_4 за замовленням позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок отриманих механічних пошкоджень складає 60823,59 грн.

Згідно копії полісу № АІ/4970268 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз» була застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб «CHERI JAGGI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах. Зазначений поліс був чинним на момент ДТП.

30 червня 2015 року позивач подав до ПрАТ «Європейський страховий союз» повідомлення про ДТП.

08 липня 2015 року позивач подав до ПрАТ «СК Провідна» письмову заяву про страхове відшкодування.

02 вересня 2015 року ПрАТ «Європейський страховий союз» був складений страховий акт №оцв15/644, за яким подія ДТП була визнана страховим випадком та визначене страхове відшкодування позивачу в розмірі 27528,50 грн.

Сторонами не оспорювався той факт, що на час вирішення справи в суді позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 27528,50 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідачем визначалась на підставі висновку експертного дослідження №13055/15/1 від 14 липня 2015 року, проведеного оцінювачем ОСОБА_6

Різниця між звітами судового експерта ОСОБА_4 №1407/15/15 від 21 липня 2015 року та звітом оцінювача ОСОБА_6 №13055 від 14 липня 2015 року полягає у визначенні вартості запасних запчастин на транспортний засіб Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1.

Вирішуючи питання про розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля суд виходить з наступного.

Так, відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_4 вартість запасних запчастин пошкодженого автомобіля визначені автоматично в ліцензійному програмному продукті «AUDATEX», з використанням бази даних за 07/2015.

В той же час, відповідно до висновку оцінювача ОСОБА_6, вартість запасних запчастин пошкодженого автомобіля введені вручну оцінювачем на підставі інформаційних джерел, в тому числі російських Інтернет сайтів, що, на думку суду, не може, в повній мірі, визначити вартість таких запчастин саме в Україні.

Крім того, при складанні звіту №13055 від 14 липня 2015 року, в порушення п.5.1 ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі ОСОБА_5), огляд пошкодженого транспортного засобу Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 здійснював не оцінювач ОСОБА_6, а інша особа.

Так, згідно п.5.1. ОСОБА_7 огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд надає перевагу висновку який був складений судовим експертом ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суд враховує роз'яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних спав за позовами про відшкодування шкоди», за якими відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

На підставі п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Європейський страховий союз», у зв'язку з настанням страхового випадку, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов'язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну, яка визначається вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

Полісом № АІ/4970268 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану майну визначений в 50000 грн.

При цьому, суд враховує вимоги п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Вищезазначеним полісом розмір франшизи визначений в 1000 грн.

Таким чином, ПрАТ «Європейський страховий союз» зобов'язано сплатити на користь позивача страхове відшкодування за шкоду, завдану його майну, у межах страхових сум зі зменшенням на суму франшизи та виплаченої частини страхового відшкодування, в розмірі 21471,50 грн. (50000- 1000 грн.(франшиза) 27528,50 грн.(сплачене страхове відшкодування).

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Європейський страховий союз» інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, суд виходить з того, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

В той же час суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року, згідно якого відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Зобов'язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

-у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

-у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Позивач заяву про виплату страхового відшкодування подав до ПрАТ «Європейський страховий союз» 08 липня 2015 року.

З урахуванням вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до 06 жовтня 2015 року включно мало прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Однак страхове відшкодування до цього часу в повному обсязі не виконане, тобто грошове зобов'язання відповідача є простроченим.

Оскільки ПрАТ «Європейський страховий союз» прострочило грошове зобов'язання, останнє на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язане сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За таких обставин, вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі.

Визначаючи розмір 3% річних та інфляційних втрат, суд здійснює наступні розрахунки.

Період прострочення (в межах позовних вимог): з 07 жовтня 2015 року по 15 березня 2015 року - 160 днів.

3 % річних за цей період 268,24 грн. (21471,50 х 0,03 х 160 / 365).

Інфляційні втрати позивачем нараховуються за листопад, грудень 2015 року та січень 2016 року становить 772,97 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Європейський страховий союз» пені за прострочення виплати страхового відшкодування, суд керується вимогами п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якими за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки ПрАТ «Європейський страховий союз» прострочило виплату позивачу страхового відшкодування, останнє на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов'язане сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України.

Облікова ставка Національного банку України з жовтня 2015 року по березень 2016 року становила 22% річних.

Таким чином пеня за період прострочення зобовязання за період з 07 жовтня 2015 року по 15 березня 2016 року становить 4268,20 грн.

За наведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Європейський страховий союз» 26780,91 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 2600 грн., що складається з франшизи у розмірі 1000 грн. та витрат, повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 1600 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 франшизи у розмірі 1000 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, шляхом стягнення з останньої на користь позивача суми франшизи у розмірі 1000 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 витрат, повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 1600 грн. суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем вищезазначеного товарознавчого дослідження.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 та ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь позивача, підлягають стягненню понесені останнім судові витрати з оплати судового збору в частці, пропорційній частці задоволених судом вимог, а саме з ОСОБА_3 слід стягнути 18,27 грн., з ПрАТ «Європейський страховий союз» - 532,73 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених в результаті ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) 26780 (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят) грн. 91 коп., що складається з наступного: страхове відшкодування - 21471,50 гривень; пеня за прострочення виплати страхового відшкодування 4268 гривень 20 копійок; інфляційні втрати -772 гривень 97 копійок; 3 % річних у розмірі 268 гривень 24 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 532 (пятсот тридцять дві) гривні 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 18 (вісімнадцять) гривень 27 копійок

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 24 липня 2016 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.