Справа № 645/8574/15-ц
Провадження № 2/645/417/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2016 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.,

секретарів судового засідання - Кононенко О.І., Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Державного комунального підприємства "Комунальний ринок"

про стягнення заборгованості по заробітній платі у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності та середнього заробітку у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДКП "Комунальний ринок" про стягнення заборгованості по заробітній платі у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності та середнього заробітку у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні в сумі 111765,61 грн.. В обґрунтування позову посилався на те, що з 05.11.2011 року по 02.04.2013 року він працював на посаді заступника директора ДКП "Комунальний ринок", та 02.04.2013 року був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі наказу № 65 від 02.04.2013 року. В період з 17.09.2012 року по 29.09.2012 року, 01.10.2012 року по 11.10.2012 року, 11.10.2012 року по 21.10.2012 року, 22.10.2012 року по 30.10.2012 року, 12.11.2012 року по 17.11.2012 року він перебував на лікарняному, оплату за якими відповідач до цього часу не здійснив. У звязку з наведеним, позивач вважає, що він має право на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Листом від 22.09.2015 року за № 216 відповідач повідомив позивача, що відомості нарахування заробітної плати за вказаний період були знищені попереднім керівництвом. Позивач наголосив, що на його звернення до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова, він отримав виписку від 28.09.2015 року про його заробіток за 2012 рік. З урахуванням наведеного, позивач обчислив суму, яка підлягає стягненню з відповідача, розмір якої становить 111762,61 грн..

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами, а також заперечення на позов, в якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилався на те, що відповідно до виписки УПФУ від 28.09.2015 року (Форма ОК-5), позивачу заробітна плата за 3-й, 4-й, 5-й, 9-й, 10-й, 11-й, 12-й місяці 2012 року по ДКП «Комунальний ринок» не нараховувалась взагалі. Відповідно до табелів обліку використання робочого часу за 9-й, 10-й, 11-й, 12-й місяці 2012 року по ДКП «Комунальний ринок», позивач вважався відсутнім на роботі без поважних причин. Будь-які посилання щодо перебування позивача на лікарняному за вказаний період, відсутні. Відповідно до протоколів комісії соціального страхування ДКП «Комунальний ринок» (загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням) та бухгалтерської довідки № 251 від 12.11.2015 року за період з листопада по грудень 2012 року, листки непрацездатності позивача не надходили та не розглядались. Відповідно до книги наказів по ДКП «Комунальний ринок», позивач був звільнений з посади заступника директора 25.12.2012 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно з наказом № 120. Зазначене також вбачається з табелю обліку використання робочого часу за грудень 2012 року. Відповідач стверджує, що на момент звільнення позивача ДКП «Комунальний ринок» провів повний розрахунок з позивачем, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 250 від 12.11.2015 року та відомостями по нарахуванню заробітної плати за січень - лютий 2013 року. На момент звільнення будь-які претензії у позивача, з приводу невиплаченої заробітної плати (неоплачених листках непрацездатності) були відсутні. 04.03.2013 року позивач був повторно прийнятий на роботу на посаду заступника директора ДКП «Комунальний ринок» згідно з наказом № 21. 02.04.2013 року позивач був звільнений з займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно з наказом № 65. Відповідач стверджує, що в момент звільнення, всі належні суми були виплачені позивачу в повній мірі, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 249 від 12.11.2015 року. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не виконав обовязку по наданню зазначених вище листків непрацездатності за основним місцем роботи, та жодним чином не повідомив роботодавця про знаходження на лікарняному, у звязку з чим відповідач не може нести відповідальність за несвоєчасний розрахунок в частині сплати допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, суд встановив наступне.

Згідно з витягом з трудової книжки серії АО № 048749, ОСОБА_1 05.11.2011 року прийнятий на роботу на посаду заступника директора ДКП «Комунальний ринок» на підставі наказу № 7 від 05.11.2011 року; 13.03.2013 року переведений на 0,5 ставки заступника директора ДКП «Комунальний ринок» ДП Комунальний ринок «Прогрес» ДКП «Комунальний ринок» на підставі наказу ДКП «Комунальний ринок» № 40 від 14.03.2013 року; 14.03.2013 року прийнятий на посаду директора ДП «Комунальний ринок «Прогрес» ДКП «Комунальний ринок» на підставі наказу ДКП «Комунальний ринок» № 39 від 14.03.2013 року; 02.04.2013 року звільнений з роботи з посади директора ДП «Комунальний ринок «Прогрес» ДКП «Комунальний ринок» за ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) на підставі наказу ДКП «Комунальний ринок» № 64 від 02.04.2013 року; 02.04.2013 року звільнений з роботи з посади 0,5 ставки заступника директора ДКП «Комунальний ринок» за ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) на підставі наказу ДКП «Комунальний ринок» № 65 від 02.04.2013 року (а.с. 6).

ДКП «Комунальний ринок» надані суду також належним чином засвідчені копії наказу № 21 від 04.03.2013 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду заступника директора ДКП «Комунальний ринок» з 04.03.2013 року, та наказу № 120 від 25.12.2012 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади заступника директора ДКП «Комунальний ринок» з 25.12.2012 року за ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) (а.с. 49, 50).

При цьому, судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача на підставі вищевказаних наказів ДКП «Комунальний ринок» № 21 від 04.03.2013 року та № 120 від 25.12.2012 року відсутні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він в період з 17.09.2012 року по 29.09.2012 року, 01.10.2012 року по 11.10.2012 року, 11.10.2012 року по 21.10.2012 року, 22.10.2012 року по 30.10.2012 року, 12.11.2012 року по 17.11.2012 року перебував на лікарняному, на підтвердження чого надав копії листків непрацездатності Серії АВС № 561081, Серії АВС № 766364, Серії АВС № 561317, Серії АВС № 561416, Серії АВС № 561603 відповідно (а.с. 9-11). За твердженням позивача, оригінали вказаних листків непрацездатності він передав до відділу кадрів ДКП «Комунальний ринок», однак до цього часу відповідач не здійснив їх оплату.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» роботодавець зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22, абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2240), допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону № 2240, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 2240, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 Закону № 2240, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг (ч. 3 ст. 50 Закону № 2240).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 2240, фінансування страхувальників -роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 29 Закону № 2240, застраховані особи зобов'язані надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону.

Таким чином, для отримання відповідного страхового відшкодування, позивач був зобовязаний надати оригінали листків непрацездатності за вказаний в позові період, комісії (уповноваженому) підприємства із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. В свою чергу комісія мала розглянути зазначені листки непрацездатності та на протязі 10 днів прийняти рішення про призначення, або не призначення таких виплат і передати їх роботодавцю.

Відповідно до бухгалтерської довідки № 251 від 12.11.2015 року ДКП «Комунальний ринок», згідно протоколів комісії соціального страхування за період з вересня по грудень 2012 року лікарняні листи, виписані на імя ОСОБА_1 на підприємство не надходили (а.с. 37-41).

Зі змісту листа ДКП «Комунальний ринок» № 66 від 21.03.2016 року також вбачається, що комісією по соціальному страхуванню не розглядалось питання по лікарняним листам ОСОБА_1 за період з 17.09.2012 року по 17.11.2012 року, оскільки зазначені лікарняні листи не надавались останнім для розгляду та обліку. Лікарняні листи решти працівників, що були надані за вказаний період, комісією розглянуті, допомога у звязку з тимчасовою втратою працездатності була призначена та виплачена в повній мірі (а.с. 134).

Згідно з довідкою Ніжинської міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 01-10/1335 від 05.11.2015 року, виданої страхувальнику ДКП «Комунальний ринок» на запит за № 242 від 05.11.2015 року, заявки для отримання матеріального забезпечення у звязку з тимчасовою втратою працездатності застрахованої особи ОСОБА_1 за вказані у запиті періоди (17.09.2012 року по 29.09.2012 року, 01.10.2012 року по 11.10.2012 року, 11.10.2012 року по 21.10.2012 року, 22.10.2012 року по 30.10.2012 року, 12.11.2012 року по 17.11.2012 року), до Ніжинської міжрайонної виконавчої дирекції не надавались (а.с. 35, 36).

Відповідно до Табелів обліку робочого часу ДКП «Комунальний ринок» за серпень 2012 року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року, листопад 2012 року та грудень 2012 року (до 25.12.2012 року включно) заступник директора ОСОБА_1 був відсутній на роботі (а.с. 42-46).

Крім того, у наказі директора ДПК «Комунальний ринок» ОСОБА_2 за № 120 від 25.12.2012 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1В.» зазначено, що дні відсутності на роботі ОСОБА_1 без поважних причин з 3 вересня по 25 грудня 2012 року вважати прогулами і не оплачувати (а.с. 50).

За клопотанням позивача в судовому засіданні допитані в якості свідків: ОСОБА_3, який працював на посаді начальника відділу кадрів ДКП «Комунальний ринок» з 09.11.2011 року на підставі Наказу «Про прийняття на роботу» № 8 від 09.11.2011 року, до 21.08.2013 року та був звільнений з посади на підставі Наказу «Про звільнення» № 131 від 21.08.2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату, та ОСОБА_4, який працював на посаді директора ДКП «Комунальний ринок» з 01.03.2013 року на підставі Наказу «Про початок роботи» № 15 від 01.03.2013 року до 25.03.2013 року, та був звільнений з посади на підставі Наказу «Про звільнення з роботи» № 53 від 25.03.2013 року (а.с. 97-99, 100-101).

Так, допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 19 або 20 листопада 2012 року позивач не зявився на роботі та в телефонному режимі повідомив, що знаходиться на лікарняному по догляду за дитиною, про що свідок повідомив директора ОСОБА_2. Свідок стверджує, що під час заповнення табелів обліку робочого часу директор не дозволив відмічати, що ОСОБА_1 знаходиться на лікарняному, оскільки на той час не було підтверджуючих цю обставину документів. Свідок зазначив, що після виходу ОСОБА_1 на роботу після 17.11.2012 року, останнім були надані йому оригінали лікарняних листів, він звірив усі дати листків непрацездатності, заповнив їх зі зворотного боку, склав нові табелі обліку робочого часу, передав їх бухгалтеру ОСОБА_5, яка мала всі ці документи оформити. Крім того, ОСОБА_3 повідомив, що він у вказаний період був головою комісії по соціальному страхуванню ДКП «Комунальний ринок», та після отримання від ОСОБА_1 оригіналів листків непрацездатності, було проведено відповідне засідання комісії. Також, свідок пояснив, що бухгалтер ОСОБА_5 іноді не оформлювала належним чином лікарняні інших співробітників підприємства. Крім того, свідок вказав, що 27-28 лютого 2013 року на підприємстві стався прорив труби та були знищені документи, про що відповідною комісією був складений акт.

Допитаний свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що ОСОБА_1 звертався до нього, як до директора ДКП «Комунальний ринок» з клопотанням про оплату лікарняних листів, проте їх на підприємстві не було. У звязку з чим ним був зроблений запит до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо отримання від підприємства заявки для призначення матеріального забезпечення ОСОБА_1, на що була одержана відповідь, що така заявка та листки непрацездатності на його імя до Фонду не надходили. Свідок наголосив, що факт знаходження ОСОБА_1 на лікарняному підтверджував начальник відділу кадрів ОСОБА_3. Крім того, свідок вказав, що йому відомо, що під час роботи іншого керівництва, на підприємстві стався прорив труби та були частково пошкоджені документи, про що складений акт.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 63 ЦПК України передбачено, що показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Проте, обставини у підтвердження факту надання позивачем листків непрацездатності роботодавцю, мають бути підтверджені іншими засобами доказування (письмовими доказами), а не показаннями свідків.

Натомість письмові докази, надані відповідачем, спростовують твердження позивача про надання ним оригіналів лікарняних листів ДКП «Комунальний ринок».

Крім того, суд приймає до уваги, що з листопада 2012 року до цього часу, ані керівником підприємства, ані начальником відділу кадрів ОСОБА_3, ані самим позивачем, не було ініційовано проведення службового розслідування щодо втрати оригіналів листків непрацездатності, притягнення винних осіб до відповідальності, або вжиття інших заходів задля встановлення вказаної обставини.

Крім того, суд критично оцінює посилання позивача на Акт про пошкодження бухгалтерських документів ДКП «Комунальний ринок» від 28.02.2013 року, як на доказ наданий в обґрунтування позовних вимог, оскільки вказаний Акт не містить інформації про пошкодження оригіналів листків непрацездатності ОСОБА_1 за вказаний у позові період (а.с. 134, 135).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності та середнього заробітку у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ДКП "Комунальний ринок" про стягнення заборгованості по заробітній платі у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності та середній заробіток у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федорова О.В.