Справа № 454/348/16 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/5165/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до прокуратури Сокальського району та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року закрито провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до прокуратури Сокальського району та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Дану ухвалу оскаржило ФГ «Бурка» в особі представника Бурки Валерія Володимировича.

В апеляційній скарзі просять ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважають, що ухвала не ґрунтується на законності, верховенстві права, вимогах закону. Суддя при обґрунтуванні своїх покликань не оцінює всіх доказів та даний позов був вирішений відповідно до його внутрішнього переконання, але не ґрунтувався на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Судом не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суддя вважає встановленими, а саме судом не вказано які договори заключало фермерське господарство "Бурка В.В." з прокуратурою Сокальського району і, які господарські стосунки існували між даними юридичними особами. Зазначає, що відносини між фермерським господарством "Бурка В.В." та прокуратурою Сокальського району стосуються майнових та немайнових відносин, що регулюються цивільним кодексом України і дані відносини не регулюються господарським кодексом та відповідно не відносяться до господарської діяльності а тому спір не може розглядатися господарськими судами.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, причин неявки не повідомили. Однак, незважаючи на неявку представників сторін, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що сторони належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представників сторін суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі їх представників та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, посилаючись зокрема, на ст. 205 ЦПК України, Постанову Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості справ господарським судам» та закриваючи провадження у даній справі виходив з того, що вимога позивача не стосується вирішення публічно-правового спору, а тому вона повинна розглядатися господарським судом. Також судом вказано, що оскільки даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства провадження у справі слід закрити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Відповідно до змісту п. 4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Та згідно ч.1 цієї ж статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Також, згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Також, відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ж до положень ст.ст. 1 і 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Дійсно, відповідно до змісту абз. 10 п.п. 3.2 п.3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Однак, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), оскільки такі спори не мають публічно-правового характеру, навіть якщо стороною в ньому виступає суб'єкт владних повноважень.

Окрім цього, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» з урахуванням положень статті 15 ЦПК та положень статей 1, 12 ГПК справи про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим, незалежно від суб'єктного складу, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються у порядку господарського судочинства. Справи про захист гідності, честі та ділової репутації розглядаються в порядку цивільного судочинства і в тому випадку, коли стороною є органи державної влади та/або органи місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень).

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач ФГ «Бурка В.В.» звернулося в суд до прокуратури Сокальського району та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди заподіяної, на їх думку, незаконними діями органу державної, влади, а саме прокуратурою Сокальського району при розгляді скарги, що полягала у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях.

Зважаючи на вказане, заявлена позовна вимога до згаданих відповідачів, незважаючи на суб'єктних склад сторін повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказане, оскаржувана ухвала, як така, що не відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказане питання повинно бути вирішене з суворим дотримання вимог процесуального закону, зокрема, щодо підсудності (підвідомчості) такої категорії спорів.

Вказаним слід задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» - задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник