Справа № 309/5917/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

Судді - доповідача: Куцина М.М.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Сочка І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки в особі головного лікаря ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 28 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки, головного лікаря ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_2 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки, головного лікаря ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_2 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що наказом відповідача у серпні 1981 року її було прийнято на роботу на посаду зубного техніка ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки.

2 листопада 2015 року позивачку відповідно до наказу головного лікаря ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки від 30.10.2015 року за № 131-к її з 02.11.2015 року було звільнено із посади зубного техніка ортопедичного відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки у звязку зі скороченням штату працівників з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Однак, т. в. о. ОСОБА_1 районної державної адміністрації ОСОБА_4 затверджено штатний розпис медичного персоналу ОСОБА_1 районної державної зубопротезної поліклініки на 2015 рік, згідно якого в штаті передбачені техніки зубні 8, 5 штатних одиниць.

Начальником відділу охорони здоров'я районної державної адміністрації 1 липня 2015 року затверджений ще однин штатний розпис розрахункового відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки на 2015 рік. Згідно даного штатного розпису скорочені посади техніки зубні.

На підставі письмового звернення позивача, розпорядженням ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 27 серпня 2015 року №339 "Про приведення у відповідність чинного законодавства штатний розпис ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки" визнано недійсним розпис госпрозрахункового відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки на 2015 рік.

Відповідно до п.7.3 11 Статуту ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки, який затверджений розпорядженням голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 18 червня 2014 року № 205, головний лікар стоматологічної поліклініки розробляє штатний розпис і подає виключно на погодження відділу охорони здоров'я ОСОБА_1 районної державної адміністрації .

Отже, відділ охорони здоров'я ОСОБА_1 районної державної адміністрації не має повноважень на затвердження штатного розпису ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки.

Позивачка вважає її звільнення незаконним та безпідставним, оскільки звільнено її згідно штатного розпису на 2015 рік, затвердженого 1 липня 2015 року начальником відділу охорони здоровя ОСОБА_1 РДА, яким скорочені посади техніків зубних і який визнаний недійсним на підставі розпорядження голови ОСОБА_1 РДА від 27.08.2015 року № 339 «Про приведення у відповідність чинного законодавства штатного розпису ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки».

Також відповідачем порушено чинне законодавство про працю і не отримано згоди на її звільнення від профспілкового органу та відмовлено їй у видачі трудової книжки.

За таких обставини, позивачка вважає, що її звільнення проведено із грубим порушенням трудового законодавства.

Позивачка, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст. ст. 40, 43, 233, 235, 237-1 КзПП України, просила у суді першої інстанції визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки від 30 жовтня 2015 року № 31-к, поновити її, ОСОБА_3, на посаді техніка зубного госпрозрахункового відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки, стягнути з ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 3 листопада 2015 року та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Рішенням Хустського районного суду від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки від 30.10.2015 року № 131-к.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді техніка зубного госпрозрахункового відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки. Рішення у частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 листопада 2015 року по 28 січня 2016 року в сумі 1791 гривень 18 копійок без податків.

Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення подав апеляційну скаргу відповідач - ОСОБА_1 районна стоматологічна поліклініка в особі головного лікаря ОСОБА_2, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія вважає, що, відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України, справу можливо розглянуто у відсутності відповідача, оскільки він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи .

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що адміністрацією відповідача при розірванні трудового договору та звільнення позивачки з роботи з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України, не було дотримано норм трудового законодавства, що регулюють порядок вивільнення працівника, та були порушені вимоги ч. 2,3 ст. 40 ч.1 ст.43, та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки скорочення штату чисельності працівників відбулося без дотримання порядку внесення змінення та затвердження штатного розпису, передбаченого п.7.311 Статуту ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки та постанови КМУ від 28 лютого 2002 року №228 та ст.6 Закону України "Про місцеві адміністрації", а тому відсутні правові підстави для звільнення позивачки з підстав п.1 ст. 40 КЗПП України. Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про незаконність дій відповідача щодо видачі наказу №131-к від 30 жовтня 2015 року, яким звільнено ОСОБА_3, скасування цього наказу та поновлення її на роботі.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивачка з 1981 року перебуває у трудових відносинах на посаді зубного техніка ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки.

З врахуванням листа фінансового управління ОСОБА_1 РДА №359 від 26 червня 2015 року та з метою економії кошторису, недопущення перевищення витрат із кошторису, уникнення неплатоспроможності розрахункового ортопедичного відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки, адміністрацією відповідача було ініційовано проведення процедури скорочення чисельності штату працівників ортопедичного відділення , і подало районному відділу охорони здоров'я ОСОБА_1 РДА на затвердження розроблений проект штатного розпису про внесення змін у чинний штатних розпис.

Станом на 1 січня 2005 року штатним розписом медичного персоналу госпрозрахункового відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки було визначено кількість штатних одиниць техніків зубного ортопедичного відділення у кількості 8.5 посад , і новим штатним розписом з 1 вересня 2015 року визначено 4 посади зубних техніків, заплановано скоротити 4,5 посад зубних техніків.

Наказом адміністрації ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки №9 від 30 червня 2015 року внесено зміни до штатного розпису.

Начальником відділу охорони здоров'я ОСОБА_1 районної державної адміністрації 1 липня 2015 року затверджено новий штатний розпис, яким зменшено кількість посад зубних техніків до 4.

Розпорядженням голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 27 серпня 2015 року №339 штатний розпис медичного персоналу ОСОБА_1 районної державної зубопротезної поліклініки, затверджений з 1 липня 2015 року начальником відділу охорони здоров'я, - визнано недійсним , у звязку порушенням порядку погодження та затвердження, передбаченого п.7.3.11 Статуту ОСОБА_1 стоматологічної поліклініки, постановою КМУ від 28 лютого 2002 року №228 та ст.6 Закону України "Про місцеві адміністрації", оскільки головний лікар стоматологічної поліклініки розробляє штатний розпис і подає на погодження відділу охорони здоров'я, і після погодження цей штатний розпис передається на затвердження голові ОСОБА_1 районної державної адміністрації.

Головним лікар ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_2 та відділом охорони здоров'я ОСОБА_1 районної державної адміністрації розпорядження ОСОБА_1 РДА від 27 серпня №339 - не виконано.

Однак, адміністрацією відповідача, незважаючи на те, що розпорядження голови ОСОБА_1 РДА від 27 серпня №339 визнано недійсним, змінений та затверджений штатний розпис від 1 липня 2015 року та без отримання згоди профспілкового комітету продовжено розпочату процедуру скорочення численності працівників, зокрема і зубних техніків, уже за не чинним штатним розписом.

11 серпня 2015 року ОСОБА_1 районною стоматологічною поліклінікою, відповідно до правил ст.43 КЗпП України, подано подання до первинної профспілкової організації про надання згоди на розірвання трудового договору, в тому числі із позивачем, із підстав п.1 ст. 40 КЗпП України з 5 серпня 2015 року.

Наказом адміністрації відповідача від 30.10.2015 року за № 131-к позивачку було звільнено із посади зубного техніка ортопедичного відділення ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки у звязку зі скороченням штату працівників з підстав, передбачених ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою звільнення позивачки з посади зубного техніка слугував наказ адміністрації відповідача від 30 червня 2015 року №9-0, письмове попередження працівників від 3 серпня 2015 року та штатний розпис від 01 липня 2015 року.

Згідно з наказом управління охорони здоров'я Закарпатської обласної адміністрації від 10 листопада 2015 року №554-0 створено комісії по проведенню службової перевірки за скаргою на дії головного лікаря ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки.

Цією комісією встановлені факти порушення адміністрацією та відділом охорони здоров'я ОСОБА_1 РДА процедури скорочення та вивільнення працівників, яка проведена з порушенням КЗпП України.

Адміністрацією відповідача не враховано факт того, що розпорядженням в.о голови ОСОБА_1 РДА від 27 серпня 2015 року №339 визнаний недійсним затверджений штатний розпис від 1 липня 2015 року , однак у порушення трудового законодавства розпочато процедуру скорочення кількості працівників та вивільнення працівників, не отримано на це згоду профспілкового комітету.

Адміністрація відповідача звернулася із поданням у первинну профспілкову організацію тільки 11 серпня 2015 року, яке у звязку з відпусткою голови профкому та більшості членів комісії не було розглянуто.

Крім того, встановлено , що ОСОБА_3 відповідно до протоколу профспілкової організації від 2 квітня 2015 року обрана членом виборного профспілкового органу, а згоди вищестоящої профспілкової організації не було надано на її звільнення, отже адміністрація відповідача допустилася порушення правил ст.22 Закону України „ Про професійні спілки.

Також цією комісією констатовано факт того, що адміністрацією відповідача порушено положення ст. 42 КЗпП України, оскільки не враховано переважне право позивачки на залишення на роботі, оскільки порівняно з іншими працівниками зубних техніків вона є зубним техніком вищої категорії.

Також висновком цієї комісії від 1 грудня 2015 року зобовязано відділ охорони здоров'я ОСОБА_1 РДА відмінити наказ адміністрації відповідача від 1 липня 2015 року про скорочення штату працівників розробити новий штатний розпис, працевлаштувати працівників, які працюють на 0.25, 05, 0.75 посадового окладу , на один посадовий оклад.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу.

Частинами 2 і 3 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, працівник на власний розсуд звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9 (з наступними змінами) судам розяснено, що розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

При цьому, мова йде про те, що роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 КзПП допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Матеріалами справи встановлено, що при звільненні позивачки з роботи відповідачем не було додержано вимог ст.43 КЗпП України щодо одержання згоди первинної профспілкової організації на звільнення позивачки за п.1 ст.40 КЗпП України.

Зібраними по справі доказами стверджений факт того, що відповідач належним чином не повідомив позивача про наявність всіх вакансій на підприємстві, не надав належних і допустимих доказів фіксації волевиявлення позивача про згоду чи відмову на переведення на іншу роботу у цій зубопротезній поліклініці або медичних закладах охорони здоров'я Хустського району, а відтак, адміністрація відповідача у даному випадку не дотрималася норм трудового законодавства, що регулюють порядок вивільнення працівника, та порушив вимоги ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КзПП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність дій відповідача щодо видачі наказу №131-к від 30 жовтня 2015 року, яким звільнено ОСОБА_3, скасування цього наказу та поновлення її на роботі.

Судова колегія вважає , що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи і підлягають відхиленню з вищезазначених міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 районної стоматологічної поліклініки в особі головного лікаря ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 28 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: