Справа № 136/253/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" квітня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СКВ "Ранок" с. Біла в особі директора ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, обґрунтовуючи підставність позову таким.

Він, ОСОБА_1, є власником земельної ділянки (паю), площею 2,1513 га згідно Державного акту серія ЯП № 519660 від 14.06.2011 року.

Ще 25.07.2008 року між його батьком - ОСОБА_3 та СВК "Ранок" в особі ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 4,3027 га терміном на 5 (п'ять) років, тобто до 01.07.2015 року.

20.07.2009 року батько помер.

14.06.2011 року він отримав правовстановлюючі документи на свою частку земельної ділянки, однак не став продовжувати з відповідачем строк оренди, так як мав намір самостійно використовувати її за призначенням. Перед закінченням терміну оренди він завчасно повідомив орендаря про заборону в подальшому використовувати належну йому земельну ділянку. В жовтні 2014 року він ще раз про це офіційно попередив керівництво СВК "Ранок".

На початку березня 2015 року він звернувся до Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру з заявою про встановлення меж земельної ділянки, що в подальшому було зроблено та складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 31.03.2015 року. Після цього, він ще раз попередив орендаря, а потім розпочав обробляти та засівати належну йому земельну ділянку, розміром 2,1513 га.

Ним були виконані наступні роботи: по дискуванню - вартість робіт з розрахунку по 20 грн. за 0,01 га на суму 4 302 грн. 60 коп.; внесення добрив (аміачна селітра) - 5 мішків по 700 грн. на суму 3500 грн.; культивація по 20 грн. за 0,01 га, за що сплачено 4 302, 60 грн.; вкатування катком всієї земельної ділянки по 10 грн. за 0,01 га, за що сплачено 2 151, 30 грн.; засіяно зерновими культурами (овес, ячмінь) на площі 2,0513 га, з якого в майбутньому можна зібрати урожай в розмірі 80 ц (центнерів) з розрахунку 1ц за 300 грн., що становило б 24 000 грн.; засаджено картоплею площу 0,1 га, оброблено її гербіцидами від бур'янів та в майбутньому можна було б зібрати 2 тони картоплі, вартість якої з розрахунку 4 грн за 1 кг. становила б 8 000 грн. В загальному ним було затрачено коштів в сумі 32 000 гривень.

Незважаючи на його, ОСОБА_1 попередження та проведені ним особисто роботи на належній йому земельній ділянці, відповідач незаконно, самовільно проник на його земельну ділянку, де вже проростали рослини, зорав її та засіяв своїм ячменем. Він звертався у прокуратуру про порушення кримінального провадження відносно відповідача щодо вчинення останнім протиправних дії відносно належного йому майна, однак йому було рекомендовано листом начальника Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Ураховуючи наведене, позивач просить суд здійснити захист його порушених прав у спосіб шляхом зобовязання відповідача усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою та заборонити відповідачу в подальшому використовувати її, а також вирішити питання судових витрат.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити у заявленому обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, вказавши на безпідставність позовних вимог, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами протиправності дій його довірителя, у звязку із чим просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №519660, який було видано 14 червня 2011 року, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,1513 га, кадастровий номер земельної ділянки: :05:000:1042, що розташована на території Білянської сільської ради (за межами населеного пункту), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він набув в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр №2606 від 31.12.2010 року.

Позивач вказує у позовній заяві, що земельна ділянка, площа якої складала 4,3027 га увійшла до складу спадщини, однак він успадкував лише її частину площею 2,1513 га. Ще за життя спадкодавця, земельна ділянка 4,3027 га була передана в оренду СВК «Ранок» відповідно до Договору оренди землі від 01 липня 2008 року, термін Договору сторонами було узгоджено на 5 (пять) років до 01.07.2013 року. Факт передачі цієї земельної ділянки СВК «Ранок» за Договором оренди землі підтверджено ОСОБА_6 приймання передачі земельної ділянки від 01 липня 2008 року.

Згідно поданої позовної заяви позивач зазначає, що маючи намір використовувати земельну ділянку самостійно, 31.03.2015 року за його заявою було складено ОСОБА_6 прийомки передачі межових знаків на зберігання представником ДП «Поділлягеодезкартографія» та встановлено межові знаки земельної ділянки кадастровий номер: :05:000:1042, що розташована на території Білянської сільської ради (за межами населеного пункту), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передано їх на зберігання ОСОБА_1

Позивач підтвердив у судовому засіданні те, що після відновлення межових знаків він одразу розпочав обробляти та засівати належну йому земельну ділянку площею 2,1513 га, в результаті чого ним було виконано роботи на суму 32 000 гривень. Однак ОСОБА_7 не погодивши з ним про свої наміри та дії, самовільно, незаконно проник на належну йому земельну ділянку і тракторами повністю її зорав та на свій розсуд засіяв своїм зерном, таким чином вчинив самозахват належної йому земельної ділянки, чим завдав йому істотної шкоди, у звязку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою.

Частиною 2 ст.152 ЗК України, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння визначено також ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу вказаних норм слідує, що підставою для подання такого позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правилами ст.10, 60 ЦПК України, визначено обовязок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.58, 59 ЦПК України, суд оцінює кожний доказ на його належність, допустимість та достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності.

У той же час допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6 не підтвердили обставин створення відповідачем перешкод власнику в реалізації ним повноважень щодо розпорядження або користування належною йому земельною ділянкою.

Крім цього, за наслідками перевірки повідомлення позивача по факту пошкодження посівів на належній йому земельній ділянці розміром 2,15 га, що розташована на території Білянської сільської ради, підприємством ТОВ «Ранок» с. Біла було встановлено відсутність у події ознак кримінального правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.58, 59 ЦПК України, на підтвердження обставин самовільного захоплення саме відповідачем належної позивачеві земельної ділянки та дій відповідача, які б об'єктивно порушували права позивача як власника майна і було встановлено їх протиправність.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому з урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.391 ЦК України, ст.1, 3, 10, 11, 58, 59, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9