Справа № 285/359/16-ц
провадження у справі № 2/0285/514/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….……Літвин О.О.

за участю секретаря……………… ..Поліщук Т.П.

сторін:

позивачки……………………………Пантус Я.Ю.

відповідача…………………………..ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 % усіх видів доходу відповідача щомісячно.

В обґрунтування позову зазначила, що їх спільна дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість.

Позивачка в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача, проти чого він не заперечив і погодився сплачувати аліменти в уточненому позивачкою розмірі, зазначивши, що основним його доходом є пенсія в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом установлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.

Подружжя разом не проживає, син проживає спільно з позивачкою окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 02.02.2016 року. Домовленості про утримання спільної дитини сторони не досягли.

Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Окрім того, обов'язок по утриманню малолітнього сина не може бути покладений виключно на його матір.

Відповідач є особою молодого віку (30 років), брав участь в антитерористичній операції та є учасником бойових дій; має ІІІ групу інвалідності, у зв'язку з чим з 10.11.2015 року знаходиться на обліку в пенсійному органі та отримує щомісячно пенсію в розмірі біля 1500 грн.; інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має; не достатньо приймає участі в вихованні малолітнього сина та не створює всіх необхідних умов для його розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти на утримання свого сина.

Враховуючи визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону: 1 228 грн. - для дітей віком до 6 років); потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, яка не працює та знаходиться у декретній відпустці, - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в уточненому позові. Така сума аліментів (приблизно 500 грн.) є реальною, відповідатиме, як інтересам хлопчика, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості, та надасть змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дитини.

Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільного сина сторін.

Оскільки відповідач відноситься до категорії громадян, звільнених від сплати судового збору, останній відноситься на рахунок держави.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191 СК України - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 лютого 2016 року до повноліття сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.О. Літвин