У х в а л а

іменем україни

23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та неустойки за прострочення сплати аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_3, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 3 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 7 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив змінити розмір аліментів стягнених на утримання дітей, з 1/3 частки від усіх видів заробітку на тверду грошову суму 380 грн щомісячно на кожну дитину, а також просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з 1 лютого 2014 року по 1 березня 2015 року в сумі 9 923,43 грн.

Посилався на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2009 року з нього стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. На даний час він не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, вдруге одружився і має на утриманні малолітніх дітей, у зв'язку з чим не може сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом, який згодом уточнила, і остаточно просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) в сумі 25 115,73 грн, заборгованість за аліментами в сумі 13 205,44 грн та 2 500 грн витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рішення суду з ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання їх дочок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку щомісячно, однак відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 3 червня 2015 року у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 000 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 7 липня 2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 3 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2, з 1/3 часки від усіх видів заробітку щомісячно до 500 грн щомісячно кожній дитині.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 3 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 7 липня 2015 року в частині вирішення позовних вимог за зустрічним позовом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права у цій частині.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Встановивши, що матеріальний та сімейний стан платника аліментів змінився, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру неустойки, використавши право, надане суду ч. 2 ст. 196 СК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Галицького районного суду м. Львова від 3 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 7 липня 2015 року у частині, що оскаржена, постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 3 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 7 липня 2015 рокуу частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.О.Кузнєцов Г.І.Мостова