У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області, відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації, науково-методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет», треті особи: начальник відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Діденко АлінаАнатоліївна, начальник науково-методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет» Лубчинська Олександра Георгіївна, про визнання незаконним та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області та науково - методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет», подану їхнім представником Сич С.М., на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 6 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 6 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який у подальшому уточнила і просила визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області від 20 січня 2015 року № 10 «Про оптимізацію науково-методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет та затвердження структури»; визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації від 2 лютого 2015 року № 20-к «Про попередження працівників про майбутнє вивільнення»; наказ начальника відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Діденко A.A. від 2 квітня 2015 року № 65-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_4» з посади методиста районного методичного кабінету у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1ст. 40 КЗпП України; наказ «Козятинський районний методичний кабінет» від 2 квітня 2015 року № 04-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_4 з посади методиста з виховної та позашкільної роботи науково-методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет», за підписом завідуючого районного методичного кабінету Лубчинської O.K.; поновити її на роботі на посаді методиста «Козятинський районний методичний кабінет»; стягнути з відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_4 посилалася на те, що згідно з наказом начальника відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області ДіденкоA.A. від 2 квітня 2015 року № 65-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_4» її було звільнено з посади методиста з виховної та позашкільної роботи районного методичного кабінету з 2 квітня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач ОСОБА_4 вважала своє звільнення незаконним, оскільки не було враховано її переважне право на залишення на роботі відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України. Крім того, не було дотримано процедури її звільнення, оскільки згідно розділу 6 статуту науково-методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет», затвердженого розпорядженням голови Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області від 11 січня 2013 року № 12, правом приймати на роботу і звільняти з роботи працівників методичного кабінету за погодженням з відділом освіти наділений лише завідувач методкабінету - ЛубчинськаО.Г., а не начальник відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області - Діденко A.A.

Також, голова Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області при прийнятті оскаржуваного розпорядження повинен був отримати обґрунтовану вказівку з Вінницької обласної державної адміністрації і посилатися у своєму розпорядженні саме на неї, а не на Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII та врахувати Положення про районний (міський) методичний кабінет (центр), затверджене наказом Міністерства освіти і науки України 8 грудня 2008 року.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 6 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ начальника відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Діденко A.A. від 2 лютого 2015 року № 20-к «Про попередження працівників про майбутнє вивільнення». Визнано незаконним та скасовано наказ начальника відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Діденко A.A. від 2 квітня 2015 року № 65-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_4» методиста з виховної та позашкільної роботи районного методичного кабінету з 2 квітня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Визнано незаконним та скасовано наказ завідуючої науково - методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет» Лубчинської О.Г. від 2 квітня 2015 року № 04-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_4» з посади методиста з виховної та позашкільної роботи районного методичного кабінету з 2 квітня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено позивача на посаді методиста науково-методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет» з 2 квітня 2015 року. Стягнуто з відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_4 середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу у сумі 15 052 грн 16 коп. та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 6 листопада 2015 року рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу начальника відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області ДіденкоA.A. від 2 лютого 2015 року № 20-к «Про попередження працівників про майбутнє вивільнення» скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням часткового скасування апеляційним судом рішення місцевого суду, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування наказу начальника відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області ДіденкоA.A. від 2 квітня 2015 року № 65-к та наказу завідуючої науково - методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет» Лубчинської О.Г. від 2 квітня 2015 року № 04-к, а також підставність і доведеність позовних вимог в частині поновлення позивача ОСОБА_4 на раніше займаній посаді - методиста науково-методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет» з 2 квітня 2015 року, стягнення на її користь з відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу у сумі 15 052 грн 16 коп. та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Такий висновок судів відповідає вимогам закону та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 1 липня 2015 року, у справі № 6-491цс15.

З урахуванням цього слід визнати, що рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявників є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області та науково - методичної установи «Козятинський районний методичний кабінет», подану їхнім представником Сич С.М., відхилити, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 6 серпня 2015 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Вінницької області від 6 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур В.А. Нагорняк

Колегія суддів: