У х в а л а

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Звенигородська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними правочинів та визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 5 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 13 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу, та склав заповідальне розпорядження, згідно якого усе його майно, що буде належати йому на час його смерті, заповів ОСОБА_1, про що в реєстрі зроблений відповідний запис за № 6012. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. 11 березня 2015 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з будинку АДРЕСА_1 загальною площею 54,5 кв. м. Згодом вона дізналася, що земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, відповідно площею 0,1000 га та 0,0082 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, де розташований житловий будинок належать ОСОБА_4 на підставі двох договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 18 травня 2011 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім того, цього ж дня між вказаними сторонами було укладено договір купівлі-продажу і житлового будинку, на який їй видано свідоцтво на право на спадщину. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 липня 2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 18 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений нотаріусом Звенигородської нотаріальної контори. Посилаючись на те, що рішенням суду визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, просила визнати недійсними і договори купівлі-продажу земельних ділянок та визнати за нею право власності на них.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 липня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1, площею 0,0082 га, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, укладені 18 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 посвідчені нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори. Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 5 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки при проведенні її попереднього розгляду встановлено обставини передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Звенигородська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними правочинів та визнання права власності в порядку спадкування призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова