АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2/2218/7166/11
Провадження № 22-ц/792/1298/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Матковської Л.О.,

суддів: Баса О.Г., Федорової Н.О.,

секретар: Бондар О.В.,

за участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, поданою їх представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2011 року ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2, звернулася в суд з вказаним вище позовом, в якому зазначала, що 15 червня 2000 року між продавцями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 19/50 частин квартири АДРЕСА_1, який було посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. Позивач посилається на те, що на момент укладення договору ОСОБА_2 не усвідомлював у повній мірі значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №139 від 01 грудня 2008 року ОСОБА_2 з 1999 року страждає параноїдальною шизофренією і внаслідок цього не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного та з урахуванням поданих 31 березня 2015 року уточнених позовних вимог просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 19/50 частин квартири АДРЕСА_1, укладений 15 червня 2000 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2013 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 19/50 частини ____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Продан Б.Г. Провадження № 22-ц/792/1298/16

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 19,20

квартири за АДРЕСА_1, укладений 15 червня 2000 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І.

Справа була предметом апеляційного та касаційного перегляду.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2014 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 липня 2014 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року позовну заяву задоволено частково. Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу 19/50 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 15 червня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. та зареєстрований в реєстрі за №907. Решту позову залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, поданою їх представником ОСОБА_3 просить змінити рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року в частині часткового задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю. Зазначає, що п.5.5 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» не підлягає застосуванню, оскільки спірна квартира не належала ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, а належала на праві спільної часткової власності. Задовольняючи позов частково суд першої інстанції залишив поза увагою, що в договорі купівлі-продажу відсутній розмір часток продавців, яку кожен із них продав, що не дає можливості встановити фактичний розмір частки кожного з них. Житлова кімната площею 14,9 кв.м. та кухня 6,1 кв.м. незаконно стали власністю ОСОБА_4, оскільки у встановленому законом порядку не виділялися в натурі і відповідно не набули статусу об'єкта нерухомості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, не погоджується з рішенням суду просить його скасувати та відмовити в позові повністю. Посилається на те, що судові експерти щодо психічного стану ОСОБА_2 винесли різні висновки з істотними порушеннями нормативних та методичних вимог. До моменту укладення договору купівлі-продажу від 15 червня 2000 року найближчим записом у медичній документації є 16 травня 2000 року, коли ОСОБА_2 самостійно відвідував психіатра, але продуктивна симптоматика захворювання була відсутня. Вказує, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позов про визнання договору купівлі-продажу 19/50 частин квартири частково недійсним не заявлявся.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2000 року, виданого відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому мали на праві спільної часткової власності, в рівних частках квартиру №5 загальною площею 55,10кв.м. по АДРЕСА_1.

15 червня 2000 року між продавцями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 19/50 частин квартири №5 загальною площею 55,10кв.м. в будинку АДРЕСА_1, який було посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2008 року ОСОБА_5 визнаний недієздатним і його опікуном призначено ОСОБА_1

Звертаючись з позовом про визнання недійсним означеного договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 вказувала, що останній на час укладання договору не розумів значення своїх дій.

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦК України (в редакції 1963 року) угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що ОСОБА_2 на момент укладення договору купівлі-продажу квартири мав у власності частку в ній розміром 19/150, а укладаючи договір не розумів значення своїх дій, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №125 від 02.02.2015 року. Відповідно до даного висновку ОСОБА_2 станом на 15.06.2000 року страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїчної шизофренії безперервного типу перебігу і за своїм станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Крім висновку судово-психіатричної експертизи №125 від 02.02.2015 року. наявність вказаного психічного захворювання у ОСОБА_2 підтверджується медичною картою стаціонарного хворого №5594 заведеною 5 грудня 1999 року, медичною картою стаціонарного хворого №4033 заведеною 13 серпня 2000 року, медичною картою стаціонарного хворого №429 заведеною 23 січня 2001 року та іншими щорічними картами стаціонарного хворого та записами в амбулаторних картах, а також актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №20 від 12 березня 2012 року, висновком повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №205 від 14.03.2013 року.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що суд невірно визначив частку ОСОБА_2 в спірній квартирі є безпідставним, оскільки спростовується свідоцтвом про право власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_2 та його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на те, що суд невірно прийняв як доказ висновок судово-психіатричної експертизи №125 від 02.02.2015 року та не призначив чергової повторної експертизи є безпідставним, оскільки, крім вказаного висновку хвороба ОСОБА_2 підтверджується іншою медичною документацією, яка була предметом розгляду не однієї експертизи, а записи викладені в медичних картах стаціонарного хворого сумніву ні в кого не викликають.

Договір купівлі-продажу визнано частково недійсним, так як вимоги заявлялись лише в частині захисту інтересів недієздатного ОСОБА_2

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, поданою їх представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська