Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Максимчук З.М.

секретар Вох В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області, П»ятаченко ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом П»ятаченко ОСОБА_2 до Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Острозького районного суду від 11 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області та П»ятаченко П.Г. задоволено частково : визнано за нею, як спадкоємцем за законом після смерті П»ятаченка Г.П., який помер 23.03.2010 року, право власності на ? частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою : с. Межиріч, вул. Молодіжна, 33 Острозького району Рівненської області, в решті в позові відмовлено.

Задоволено зустрічний позов П»ятаченка П.Г. до Межиріцької сільської ради Острозького району та ОСОБА_1 та визнано за ним, як спадкоємцем за законом після смерті П»ятаченка Г.П., який помер 23.03.2010 року, право власності на ? частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою : с. Межиріч, вул. Молодіжна, 33 Острозького району Рівненської області.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним в частині відмови їй судом у визнанні права власності на весь будинок. Є безпідставним висновок суду про те, що П»ятаченко П.Г. прийняв спадщину після смерті П»ятаченка Г.П., оскільки останній не прийняв спадщину ні в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ні в порядку вимог ст. 1269 ЦК України. Вона зареєстрована та проживала разом з батьком у спірному будинку до дня його смерті, також, у встановленому законом порядку звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

П»ятаченко П.Г. не вчинив жодних дій, встановлених законом для прийняття спадщини. Вказані обставини стверджуються доказами у справі та поясненнями свідків. Представник Межиріцької сільради визнав її позов та ствердив, що дані про склад сім»ї спадкодавця були взяті із записів погосподарської книги лише щодо реєстрації осіб за

________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Венгерчук А.О.

Провадження № 22ц/787/ 43/2016 Доповідач - Оніпко О.В.

вказаною адресою, а не тих, які у будинку фактично проживають. П»ятаченко П.Г. сам визнав, що не проживав разом із батьком на день смерті, що доказуванню не підлягає. Суд безпідставно не взяв вказані обставини до уваги.

Спірний будинок є спільною власністю їхніх батьків. Їх мати померла 05.04.2005 року і після її смерті П»ятаченко П.Г. спадщину не прийняв, а прийняла вона та батько. Просила рішення скасувати, ухвалити нове, яким визнати за нею право власності на спадщину на весь будинок № 33 по вул. Молодіжній у с. Межиріч Острозького району, у задоволенні зустрічного позову П»ятаченко П.Г. відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просила суд визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька П»ятаченка Г.П., померлого 23.03.2010 року права забудовника на садибний житловий будинок №33 по вул. Молодіжна у с. Межиріч Острозького району Рівненської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вказаний будинок був збудований її бабою П»ятаченко П.Я. у 1966 році, на підставі рішення виконкому Межиріцької сільської ради № 22 від 26.11.1965 року .

П»ятаченко П.Я. не ввела його в експлуатацію та не зареєструвала за собою право власності на будинок. У 1974 році баба померла. На день її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли права та обов»язки забудовника, що перейшли до її батька П»ятаченка Г.П., який проживав з бабою однією сім»єю та вів спільне господарство. Вказаний будинок рахувався за батьком, що стверджується записами у погосподарській книзі та довідкою сільради від 20.08.2015 року. Рішенням Межиріцької сільської ради від 13.11.1996 року № 135 земельна ділянка, площею 0,35 га, з яких на 0,27 га розташовано будинок була передана П»ятаченко Г.П. у приватну власність.

Батько помер 23.03.2010 року і після нього відкрилася спадщина на вказаний будинок. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її брат П»ятаченко П.Г., відповідач у справі. Відповідач з 1996 року разом з батьком не проживав, із заявою про прийняття спадщини за законом у встановленому порядку до нотконтори не звертався, тому не прийняв спадщину. Вказані обставини стверджуються доказами у справі. Оскільки вона постійно проживала разом з батьком до дня його смерті і звернулася із завою до нотконтори про прийняття спадщини, просила суд задовольнити її позов.

12.10.2015 року ОСОБА_1 подала заяву, у якій просила суд визнати за нею право власності на вказаний будинок ( а.с. 47-53).

22.10.2015 року П»ятаченко П.Г. звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, Межиріцької сільради про визнання прав забудовника. У позовній заяві вказував, що він, як спадкоємець першої черги за законом померлого 23.03.2010 року П»ятаченка Г.П. звернувся із заявою до нотконтори про прийняття спадщини, проте, оскільки спадкодавцем не було введено будинок в експлуатацію та не зареєстровано право власності на нього, йому не було видано свідоцтво про право на спадщину, тому просив суд визнати за ним права забудовника на 1/ 2 частину будинку № 33 по вул. Молодіжній у с. Межиріч Острозького району ( а.с. 54).

11.11.2015 року П»ятаченко П.Г. подав до суду заяву про зміну підстав позову та просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку, оскільки на день смерті батька він був зареєстрований за вказаною адресою ( а.с. 81-82).

Згідно з відповіддю Межиріцької сільської ради від 14.07.2015 р. ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про прийняття в експлуатацію будинку та реєстрації прав забудовника на її ім»я ( а.с. 30), а постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 від 03.07.2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 31).

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 від 27.10.2015 року відмовлено П»ятаченко П.Г. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно ( а.с. 67).

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Сторони у справі рідні сестра та брат, між якими виник спір про право на спадщину за законом , що відкрилася після смерті їх батька П»ятаченка Г.П. 23.03.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що забудовником будинку № 33 по вул. Молодіжній у с. Межиріч Острозького району була П»ятаченко П.Я., баба сторін у справі та мати П»ятаченка Г.П., батька сторін, що стверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах від 26.11.1965 р. та планом забудови земельної ділянки від 29.11.1965 р. ( а.с.70, 73).

Згідно з довідкою Межиріцької сільської ради від 20.03.2015 р. № 1181, виданою на підставі записів погосподарської книги № 5 за 1974-1976 р.р., на день смерті П»ятаченко П.Я. 25.03.1974 р. з нею у господарстві були зареєстровані П»ятаченко Г.П., П»ятаченко Г.Я., П»ятаченко А.Г., П»ятаченко А.Г. та П»ятаченко П.Г. ( а.с. 10, 26).

Після смерті П»ятаченко П.Я. у 1974 році відкрилася спадщина на належне їй майно, у т.ч. на спірний будинок і її єдиним спадкоємцем за законом першої черги був П»ятаченко Г.П.

Згідно з вимогами ст. 548 ЦК УРСР ( 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 549 цього Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Законодавством, що діяло на час смерті П»ятаченко П.Я., не було передбачено обов»язкової реєстрації права власності на нерухоме майно як самим власником, так і його спадкоємцем, тобто, виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги закону, батько сторін П»ятаченко Г.П. фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері П»ятаченко П.Я., оскільки постійно проживав разом з нею та вів спільне господарство.

Також, рішенням Межиріцької сільської ради від 13.11.1996 року П»ятаченко Г.П. передано у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га, проте, державний акт на право власності на землю у матеріалах справи відсутній ( а.с. 15-16,25).

З довідки Межиріцької сільради від 13.07.2015 року за № 1073, відповідно до записів погосподарської книги за 2011-2015 р.р. № 5, власником господарства № 33 по вул. Молодіжна у с. Межиріч є П»ятаченко Г.П. ( а.с. 21).

Згідно з довідкою КП РОБТІ від 16.06.2015 р. за № 3870 право власності на будинок № 33 по вул. Молодіжна у с. Межиріч не зареєстроване ( а.с. 20).

П»ятаченко Г.П. помер 23.03.2010 року, що стверджується свідоцтвом про смерть від 24.03.2010 р. і згідно з довідкою Межиріцької сільради від 13.07.2015 р. № 1076 на день його смерті у вказаному господарстві разом з ним були зареєстровані : ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також П»ятаченко П.Г. ( підстава: господарська книга № 4 за 2006-2010 року) ( а.с. 12, 24).

Відповідно до довідки Межиріцької сільради від 01.09.2015 р. за № 27-1257 П»ятаченко П.Г. з 15.11.2005 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 34).

Статтями 1269, 1270 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 цього Кодексу , якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки, наданих апеляційному суду, останній, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем у спірному будинку не проживав, а лише був зареєстрований з 2005 року.

П»ятаченко П.Г. ствердив вказані обставини та пояснив суду, що після одруження він з 1996 року фактично проживав разом з сім»єю у с.Точивики Острозького району, а протягом останніх шести років проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Також пояснив суду, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька він звернувся лише у жовтні 2015 року і з позовом про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини до суду не звертався.

Таким чином, та обставина, що П»ятаченко П.Г. був лише зареєстрований з 2005 року у спірному будинку, не є підставою вважати, що він в порядку вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті батька.

Також, як вбачається з матеріалів справи і встановлено апеляційним судом, спір про право на спадкове майно виник між двома спадкоємцями П»ятаченка Г.П. - ОСОБА_1 та П»ятаченко П.Г., отже, Межиріцька сільська рада будь-яких прав та охоронюваних законом інтересів останніх не порушувала, а тому позовні вимоги, заявлені сторонами до неї, є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Оскільки місцевим судом не було враховано вказаних обставин справи та вимог закону, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі - про задоволення позову ОСОБА_1 до П»ятаченка П.Г. у повному обсязі та про відмову П»ятаченко П.Г. у зустрічному позову до ОСОБА_1 та до Межиріцької сільської ради за безпідставністю позовних вимог.

Також, в порядку вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з П»ятаченка П.Г. на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 1242,02 грн. (706,10 +535,92).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-314,316 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1269, 1268, 1270, 1272 ЦК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Острозького районного суду від 11 листопада 2015 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області відмовити.

Позов ОСОБА_1 до П»ятаченка ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті П»ятаченка Г.П., який помер 23.03.2010 року, право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою : с. Межиріч, вул. Молодіжна, 33 Острозького району Рівненської області.

У зустрічному позові П»ятаченко ОСОБА_2 до Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з П»ятаченка ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1242,02 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :