Справа № 307/3093/16-ц
Провадження № 2/307/1659/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Клим (Сабадош) В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких звернувся представник ОСОБА_3, до ОСОБА_4 селищної ради, де треті особи - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких звернувся представник ОСОБА_3,звернулися в суд з позовною заявою до ОСОБА_4 селищної ради, де треті особи - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві зазначили, що дід позивачів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в 1974 році побудував будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в смт. Буштино по вул. Шкільній,11, в якому проживав до дня своєї смерті. Рішенням ОСОБА_4 селищної ради від 26.12.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_9 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, що стверджується архівним витягом №07-04/1032 від 28.09.2016 року, виданим архівним відділом Тячівської РДА Закарпатської області. 20 жовтня 2005 року на замовлення ОСОБА_9 Тячівським підприємством технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради від 26.10.2005 року за №128 вирішено оформити право власності на нерухоме майно в селищі Буштино по вул. Шкільній, 11 за ОСОБА_9 Таким чином, ОСОБА_9 будучи фактичним забудовником та власником вищевказаного житлового будинку, вчинивши ряд дій спрямованих на набуття у власність нерухомого майна, з невідомих причин не зареєстрував у встановленому законом порядку за собою право власності на вказаний будинок. 22 березня 2016 року ОСОБА_8 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №206110. Водночас, згідно заповіту посвідченого секретарем Буштинської селищної ради 28.07.2014 року житловий будинок з надвірними прибудовами та прилеглу земельну ділянку, що розташовані в селищі Буштино по вул. Шкільна,11, ОСОБА_9 заповів по ? частині позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. 19.08.2016 року, з метою реалізації спадкових прав, позивачі звернулись до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, за якими останнім було здійснено реєстрацію спадкової справи, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №44826886 від 19.08.2016 року, однак через те, що побудований ОСОБА_9 будинок не зареєстровано в Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації, позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до довідки ОСОБА_4 селищної ради №2452 від 19.08.2016 року спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 являються дружина померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, внучка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та внук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7. При цьому непрацездатна вдова спадкоємця ОСОБА_6, 19.08.2016 року звернулась до нотаріуса з заявою, відповідно до якої спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка, вона не приймає, та не приймала, на спадщину не претендує, так як вважає, що майно було особистою власністю ОСОБА_9, звертатись до суду за продовженням строку прийняття спадщини не буде. Таким чином, єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 являються позивачі ОСОБА_11 та ОСОБА_2 В свою чергу на замовлення позивачів РПТІ виготовило технічний паспорт на їх імя та зведений акт вартості будинків, господарських будівель та споруд, згідно якого інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна, станом на 11.10.2016 року, складає 220423 гривні. Відтак, за відсутності обставин, які б заперечували факт права власності у померлого ОСОБА_8 на житловий будинок, а також інших осіб, які б мали право на спадкове майно або які б претендували на це право, окрім позивачів, вважає, що не визнане право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Просить визнати за ОСОБА_11 та ОСОБА_2право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованих в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, Тячівського району, Закарпатської області, по ? частині за кожним.

Представник позивачів ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснив, що чи виготовлявся на спадковий будинок в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, будівельний паспорт, чи цей спадковий будинок самочинно будувався, йому не відомо, доказів, що вказаний спадковий будинок відповідає будівельним та архітектурним нормам, в нього не має. Також зазначив, що державний акт на право власності на земельну ділянку чи інший реєстраційний документ, окрім рішення селищної ради, що стосується земельної ділянки, на якій розташований спадковий будинок, не видавався. Чи вчинялися які-небудь дії щодо реєстрації спадкового будинку йому не відомо. Скарги на дії приватного нотаріуса з приводу його відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок не подавалися. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради в судове засідання не зявився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, так як надіслала до суду заяву в якій зазначила, що у звязку з її похилим віком, просить справу слухати у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно архівного витягу архівного відділу Тячівської РДА від 28.09.2016 року за №07-04/1030, рішенням пятнадцятої сесії двадцять другого скликання ОСОБА_4 селищної ради від 26.12.1997 року «Про передачу земельних ділянок у власність» громадянам селища Буштино, в тому числі і ОСОБА_9, мешканцю смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, вирішено передати у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, які були у постійному користуванні (а.с.8).

Рішенням виконкому ОСОБА_4 селищної ради від 26.10.2005 року за №128 «Про оформлення права власності на нерухоме майно» за ОСОБА_9 вирішено оформити право власності на нерухоме майно в селищі Буштино по вул. Шкільній, 11 (а.с.12).

Згідно рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради від 29 листопада 2016 року за №118 «Про внесення змін у рішення виконкому селищної ради щодо імені ОСОБА_9М.», у звязку з технічною помилкою, внесено зміни в рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради №128 від 26.10.2005 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно» та замінено слово «Микола» у всіх відмінках словом «Микулаш» у відповідних відмінках (а.с.54).

Відповідно до заповіту, складеного секретарем Буштинської селищної ради 28.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №85, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповів по ? частинах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, житловий будинок з надвірними прибудовами та прилеглу земельну ділянку, що розташовані на території ОСОБА_4 селищної ради, Тячівського району, Закарпатської області в селищі Буштино по вулиці Шкільна, 11 (а.с.14).

22 березня 2016 року помер ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ФМ №206110 (а.с.13).

Згідно довідок виконкому ОСОБА_4 селищної ради від 19.08.2016 року за №2452 та від 29.11.2016 року за №4041, на день смерті ОСОБА_8, який помер 22.03.2016 року, спадкоємцями першої черги за законом є дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, та за заповітом - внучка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, внук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.10, 53).

Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №44826886 від 19.08.2016 року та довідкою від 08.11.2016 року №61/02-14, виданою приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, стверджується, що 19.08.2016 року ОСОБА_7 заведено спадкову справу №03/2016, номер у спадковому реєстрі - 44826886 до майна померлого 23.03.2016 року ОСОБА_8. На випадок своєї смерті померлий залишив заповіт, в якому житловий будинок з надвірними прибудовами та прилеглу земельну ділянку, що розташовані в смт. Буштино по вулиці Шкільна, 11, Тячівського району, Закарпатської області, заповів по ? частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Спадкова справа відкрита на підставі заяв про прийняття спадщини за заповітом від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що надійшли на його імя 19.08.2016 року. 19.11.2016 року до нього звернувся представник спадкоємців по довіреності ОСОБА_12 з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлого 22 березня 2016 року діда ОСОБА_8, а саме на житловий будинок з надвірними прибудовами та прилеглу земельну ділянку, що розташовані за адресою селища Буштино, вулиця Шкільна, 11, Тячівського району, Закарпатської області, однак видати таке свідоцтво неможливо, так як оригінали правовстановлюючих документів відсутні (а.с.15, 33).

В листі приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 зазначено, що згідно довідки, виданої ОСОБА_4 селищною радою 19.08.2016 року за №2452, на день смерті ОСОБА_8, який помер 22.03.2016 року, спадкоємцями були: дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, внучка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, внук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7. Дружиною померлого ОСОБА_6 було підписано заяву про відмову від спадщини за її чоловіком, син померлого ОСОБА_10 не зявився та не подав до нотаріальної контори у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.39).

Згідно довідки Тячівського районного управління підприємства технічної інвентаризації №07/218 від 10.11.2016 року, станом на 31 грудня 2012 року, за адресою: смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, право власності на нерухоме майно в ТРПТІ не було зареєстровано (а.с.34).

Даний факт також стверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.55).

Згідно проекту технічного паспорту від 11.10.2016 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, виготовленого на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_1, інвентаризаційна вартість будинку становить 220423 гривні (а.с.17-22)..

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може також бути визнання правочину недійсним.

За змістом ч.2 та ч.3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ч.2 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",в редакції яка діяла на час відкриття спадщини станом на 22 березня 2016 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації..

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди станом на 26 жовтня 2005 року також регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Згідно п.1.5 та п.1.6 вказаного Тимчасового положення обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном. Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

За змістом ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Уразі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Також в листі ВССУ зазначено, що задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями, яке за життя не належало спадкодавцеві (відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно на ім'я спадкодавця), суди тим самим суттєво порушували норми матеріального права, фактично визнавали право власності за позивачами без будь-якої правової підстави.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Тобто, якщо обєкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обовязки.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради від 26.10.2005 року за №128 за спадкодавцем ОСОБА_9 виконкомом було вирішено оформити право власності на нерухоме майно в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, однак до часу своєї смерті ОСОБА_9 відповідно до вимог законодавства, які діяли з часу прийняття вказаного рішення виконкому до часу смерті ОСОБА_9, державну реєстрацію вказаного спадкового нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, яке мають намір успадкувати позивачі в даній справі, проведено не було, і на даний час на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи.

З наведеного вбачається, що за час свого життя спадкодавець ОСОБА_9 права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, не набув.

Згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Доводи представника позивачів із посиланням як на доказ проект технічного паспорту, що спадковий житловий будинок з надвірними спорудами в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, був закінчений будівництвом в 1974 році, суд вважає безпідставними, оскільки з доданих позивачами до позовної заяви та дослідженими в судовому письмових доказів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_9 почав оформлення за собою право власності на будинок на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради від 26.10.2005 року за №128.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, та враховуючи те, що за час свого життя спадкодавець ОСОБА_9 не набув права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання за ними як спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_9 права власності на спадкове нерухоме майно - спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в смт. Буштино, вул. Шкільна, 11, Тячівського району, є безпідставними, а тому в задоволенні їх позову до ОСОБА_4 селищної ради, де треті особи - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ч.2 ст.3Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції станом на 22 березня 2016 року, ст.ст.1216-1218, 1222, 1223, 1268, 1298 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких звернувся представник ОСОБА_3, до ОСОБА_4 селищної ради, де треті особи - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.І.Бобрушко