Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/775/16-ц

Провадження № 2/300/271/2016

24.10.2016 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., за участю: секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

розглянувши в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради, третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок, встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом до Воловецької селищної ради, третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок за адресою: смт. Воловець, вул. Демяна, буд. 17, Закарпатської області.

Позов обґрунтовано тим, що його батько ОСОБА_2 за життя побудував житловий будинок №17 по вул. Л. Демяна (колишня Калініна), в смт. Воловець Закарпатської області. Згідно Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 20.02.1968 року, яке видано на підставі рішення виконкому Воловецької селищної ради депутатів трудящих за №16 від 16.02.1968 року взамін рішенню № 22 Воловецького райвиконкому депутатів трудящих від 26.03.1958 року на будівництво, будинок зареєстрований за батьком позивача ОСОБА_2 24 жовтня 1998 року батько позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №058347 виданим 24.10.1998 року Воловецьким районним відділом реєстрації актів громадського стану. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, проте у спадковому будинку продовжувала проживати дружина спадкодавця ОСОБА_3, яка 01 липня 2015 року померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №195217 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції у Закарпатській області. Вважає, що фактично прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки доглядає будинок і на даний час проводив в ньому ремонти, через його аварійний стан частково перебудував його. Позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок з прибудинковими спорудами.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просила суд позов задовольнити.

Представник Воловецької селищної ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Державний нотаріус Воловецької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. По суті повідомила, що згідно даних Спадкового реєстру та Алфавітної книги обліку спадкових справ за померлою ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, тобто спадкоємці ( якщо вони є) до Воловецької державної нотаріальної контори з питань прийняття, відмови чи оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталися. Інформація про посвідчені від імені ОСОБА_3 заповіти, у Спадковому реєстрі відсутні. Просила розгляд справи провести на розсуд суду.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, який був батьком позивача, у 1958 році на власній земельній ділянці побудував житловий будинок за № 17 по вул. Л. Демяна (колишня Калініна) в селищі Воловець Закарпатської області.

Ця обставина підтверджена актом відводу земельної ді лянки під будівництво нового житлового будинку від 22 серпня 1958 року.

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 20.02.1968 року, яке видано на підставі рішення виконкому Воловецької селищної ради депутатів трудящих за №16 від 16.02.1968 року взамін рішенню №22 Воловецького райвиконкому депутатів трудящих від 26.03.1958 року на будівництво, будинок зареєстрований за батьком позивача ОСОБА_2

24.10.1998 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №058347 виданим 24.10.1998 року і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

ОСОБА_3, яка була дружиною спадкодавця, спадщину за ОСОБА_6 не оформила, померла 01 липня 2015 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №195217 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції у Закарпатській області.

Як зазначено у письмовій відповіді за №420/01-16 від 24.10.2016 року державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори за померлою ОСОБА_3, спадкова справа не заводилась, тобто спадкоємці (якщо вони є) до Воловецької державної нотаріальної контори з питань прийняття, відмови чи оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталися. Інформація про посвідчені від імені ОСОБА_3 заповіти, у Спадковому реєстрі відсутні.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, зазначений Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Таким чином, спірні правовідносини, щодо набуття права власності на житловий будинок № 17 по вул. Демяна (колишня Калініна) в смт. Воловець Закарпатської області регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №327011 зареєстрованого 18.12.1957 року за актовим записом №101 у відділі РАЦСу Воловецького РУЮ Закарпатської області.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого.

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач належним чином прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема здійснює догляд за майном, яке отримав у спадок, що підтверджується довідкою за №3126 виданою Воловецькою селищною радою Закарпатської області.

Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Наведене дає підстави вважати, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2, а тому позов слід вважати обґрунтованим і він підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 10, 11, 208, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради, третя особа Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з прибудинковими спорудами за №17 по вул. Л. Демяна (колишня Калініна) в смт. Воловець Воловецького району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.А. Вотьканич