Справа № 496/4177/15-ц
Провадження № 2/496/125/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Галич О.П.,
при секретарі Буяк Б.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, Реєстраційна служба Біляївського районного управління юстиції в Одеській області) про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Представник позивача у судове засідання не зявилася, але надала заяву про проведення судового засідання без участі представника Банку, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань та заяв від нього не надходило. (а.с. 117,124,125).
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань та заяв від неї не надходило. (а.с. 119,120,128).
Представник третьої особи Реєстраційної служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань та заяв від нього не надходило. (а.с. 118,126).
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 28 серпня 2007 року був укладений Кредитний договір № 21к-42, за яким ОСОБА_1 були надані кредитні ресурси на загальну суму 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,5 % процентів річних, а ОСОБА_1 зобовязався повернути ці грошові кошти у строк до 28.08.2022 р. (а.с. 17-20).
07.03.2012 р. між Банком та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору, відповідно до якої п. 2.1. Кредитного договору було викладено у новій редакції та встановлено, що Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 60 000, 00 доларів США, з оплатою по процентній ставці 12, 5 % річних строком до 28.08.2022 р.(а.с. 21-22).
Відповідно до ч. 2 п. 3.1. та п. 4.3. Кредитного договору 1, зі мінами, внесеними до цих пунктів Додатковою угодою № 1 від 07.03.2012 р. ОСОБА_1 зобовязався щомісячно, в термін з «1» до «10» число кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за наданими кредитними ресурсами та сплачувати відсотки, нараховані за попередній календарний місяць у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого становить 794, 00 доларів США (Сімсот девяносто чотири, долара, 00 центів), згідно Графіка зниження розміру заборгованості, який є Додатком № 1 до Додаткової угоди до Кредитного договору 1 та є його невідємною частиною.
Також, відповідно п. 6.3. Кредитного договору 1, зі змінами, внесеними Додатковою угодою, у разі порушення Графіка зниження розміру заборгованості за Кредитним договором № 21к-42 від 28.08.2007 р. та за Кредитним договором № М-210/07-ВКЛ від 24.10.2007 р., збільшити процентну ставку за Кредитним договором № 21к-42 від 28.08.2007 р. до 14, 5 % річних.
Крім цього, за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів по Кредитному договору 1 ОСОБА_4 згідно п. 6.1., зобовязався сплатити пеню з розрахунку 1% (один процент) від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами.
Також, між позивачем та ОСОБА_1 24.10.2007 р. був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № М-210/07-КЛ (надалі „Кредитний договір 2), згідно якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень 00 копійок, які ОСОБА_1 зобовязався повернути в строк до 15.10.2012 р., та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 17 % (сімнадцять), процентів річних, відповідно до п. 2.1, 3.2, 4.1. Кредитного договору 2. (а.с. 32-34).
З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, до Кредитного договору 2 між позивачем та ОСОБА_1 були укладені Додаткова угода № 1 від 07.03.2012 р. та Додаткова угода № 2 від 28.02.2013 р. (а.с. 35-40).
Відповідно до п. п. 2.1., 3.2. Кредитного договору 2, зі змінами, внесеними до п. 3.2 Додатковою угодою № 2 від 28.02.2013 р., позивач надав ОСОБА_1 кредит у сумі 200 000, 00 гривень, з оплатою по процентній ставці 17 % річних, а ОСОБА_1 зобовязався повернути ці грошові кошти у строк до 15.10.2022 р.
Згідно ч. 2 п. 3.2. та п. 4.3. Кредитного договору 2 зі змінами, внесеними в ці пункти Додатковою угодою № 2 від 28.02.2013 р. ОСОБА_1 зобовязався щомісяця, в термін до 15 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за Кредитним договором становить 3 470, 00 гривень, згідно Графіка зниження розміру заборгованості, який є Додатком № 1 до Кредитного договору 2 (викладеному у новій редакції Додатковою угодою № 2 від 28.02.2013 р.).
Також, відповідач зобовязався здійснити погашення прострочених відсотків на загальну суму розмірі 49 220, 12 гривень у період з березня 2013 р. по березень 2018 р., згідно Додатку № 2, введеного в дію Додатковою угодою № 2 від 28.02.2013 р.
Крім цього, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів за Кредитним договором 2 Перший відповідач згідно п. 6.1. зобовязався сплатити пеню із розрахунку 1% (один відсоток) від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.
Також, в якості забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору 2, між Банком та ОСОБА_1 24.10.2007 року був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_3 зареєстрований в реєстрі № 2-6489 (а.с. 51-53).
Згідно п. 2 Іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором 1 та за Кредитним договором 2, а також процентів за користування кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за Кредитними договорами, неустойки за Іпотечними договорами або за Кредитними договорами, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобовязанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.
Сума заборгованості за Кредитним договором № 21к-42 від 28.08.2007 р. станом на 19.08.2015 року складає 2 726 498, 11 гривень (Два мільйона сімсот двадцять шість тисяч чотириста девяносто вісім гривень, 11 копійок), у тому числі: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту 46 241, 08 доларів США (Сорок шість тисяч двісті сорок один долар, 08 центів), що еквівалентно 1 021 345, 23 гривень (Один мільйон двадцять одна тисяча триста сорок пять гривень, 23 копійки) за офіційним курсом НБУ станом на 19.08.2015 р. за 1 долар США 22, 0874 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 6 954, 32 долара США (Шість тисяч девятсот пятдесят чотири долара, 32 цента), що еквівалентно 153 602, 85 гривень (Сто пятдесят три тисячі шістсот дві гривні, 85 копійок), за офіційним курсом НБУ станом на 19.08.2015 р. за 1 долар США 22, 0874 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам 407, 09 доларів США (Чотириста сім доларів, 09 центів), що еквівалентно 8 991, 56 гривень (Вісім тисяч девятсот девяносто одна гривня, 56 копійок), за офіційним курсом НБУ станом на 19.08.2015 р. за 1 долар США 22, 0874 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам 15 565, 72 доларів США (П'ятнадцять тисяч пятсот шістдесят пять доларів, 72 цента), що еквівалентно 343 806, 28 гривень (триста сорок три тисячі вісімсот шість гривень, 28 копійок), за офіційним курсом НБУ станом на 19.08.2015 р. за 1 долар США 22, 0874 грн.;пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам 1 198 752, 19 гривень (Один мільйон сто девяносто вісім тисяч сімсот пятдесят дві гривні, 19 копійок), нарахована за період з 19.08.2014 р. по 19.08.2015 р. (а.с. 13).
Сума заборгованості за Кредитним договором № 210/07-КЛ від 24.10.2007р. станом на 11.08.2015 р. складає 644 199, 30 гривень (Шістсот сорок чотири тисячі сто девяносто девять гривень, 30 копійок), з яких: 177 146, 17 гривень (Сто сімдесят сім тисяч сто сорок шість гривень, 17 копійок) сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 19 877, 32 гривень (Девятнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень, 32 копійки) сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 3 854, 11 гривень (Три тисячі вісімсот пятдесят чотири гривні, 11 копійок) сума строкової заборгованості по відсоткам; 104 972, 80 гривень (Сто чотири тисячі девятсот сімдесят дві гривні, 80 копійок) сума простроченої заборгованості по відсоткам; 338 348, 90 гривень (Триста тридцять вісім тисяч триста сорок вісім гривень, 90 копійок) - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу та відсоткам за період з 11.08.2014 р. по 11.08.2015 р. (а.с. 16).
На адресу ОСОБА_1, Банком було направлено вимогу в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» № 1458 від 12.05.2014 р., в якій позивач зазначав, що у разі не виконання вимог Банку про погашення заборгованості за Кредитними договорами, позивач буде змушений звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Дану вимогу відповідач отримав 13.09.2014 р., про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні. (а.с. 63-65).
За змістом ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 вказаної норми цивільного права серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків на першому місці зазначається договір та інші правочини.
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, кодексів, законів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України, згідно якої, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (іпотекодержатель, заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (іпотекодавець, заставодавець) забезпеченого заставою (іпотекою) зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» та ст. 20 Закону України «Про заставу», у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (застави).
Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.
Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Пунктом 8.4.8. Іпотечних договорів визначено право Банку достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов Кредитних договорів, в тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості (ануїтетних платежів), несвоєчасного повернення сум зобовязань за Кредитними договорами, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми Основного зобовязання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває також, якщо Іпотекодержатель, відповідно до п. 3.4. Кредитних договорів заявить Іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п. 3.2. Кредитних договорів, а Іпотекодавець не виконає зазначене зобовязання.
Відповідно до п. 10 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором здійснюється на розсуд Іпотекодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса.
Пункт 11 Іпотечного договору передбачає, що за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: підп. 11.1. за рішенням суду; підп. 11.2. у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; підп. 11.3. згідно із застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. п. 11.3.1. та 11.3.2. Іпотечного договору;
Згідно п. 11.3.1. п. 11.3.2. Іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за Кредитними договорами в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Враховуючи те, що зобовязання по Кредитним договорам ОСОБА_1 не виконуються, не сплачується заборгованість по основному боргу, не сплачуються відсотки за користування кредитними коштами Позивач вважає, що отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на Предмет іпотеки за Банком.
Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.
У звязку з наведеним, необхідно виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 17 ЦК України має право вимагати застосування його судом.
Крім того, враховуючи судову практику, що склалася слід зазначити, що у Постанові від 11.12.2013 року по справі №6-124цс13 Верховним судом України зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України „Про іпотеку, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Також, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Враховуючи вищевикладене, керуючись, ст. 11, 525, 526, 548, 564, 572, 610-612, 629, 1050, 1054 ЦК України; ст. 1, ч. 6 ст. 3, ст. 7, 33, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», п. 6, п. 43 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» ст.ст.213-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, Реєстраційна служба Біляївського районного управління юстиції в Одеській області) про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму судового збору в розмірі 3 654, 00 гривень (Три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні, 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Галич О.П.

21 квітня 2016 року