пр. № 4-с/759/196/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універ 21 ЛТД» на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, заінтересовані особи ОСОБА_1, ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

12.09.2016 року директор ТОВ «Універ 21 ЛТД» звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Сідельник Н.М. Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві у виконавчому провадженні №51785864 від 27.07.2016 року за виконавчим листом №759/4049/16-ц, що виданий Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ТОВ «Універ 21 ЛТД» коштів у розмірі 247 937,86 грн., скасування постанови про арешт коштів боржника від 10.08.2016 року. Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 01.08.2016 року заявник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження №51785864 від 27.07.2016 року за виконавчим листом №759/4049/16-ц, виданим Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ТОВ «Універ 21 ЛТД» коштів у розмірі 247 937,86 грн. 10.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника. Заявник зазначає, що зазначеними постановами порушено права товариства, оскільки рішення суду не набрало законної сили, на рішення суду подано апеляційну скаргу, відкрито апеляційне провадження, про що було повідомлено державного виконавця. Арешт рахунків боржника перешкоджає господарській діяльності товариства.

Розпорядженням керівника Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.016 року №737 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку з закінченням повноважень судді ОСОБА_3. 13.10.2016 року справу передано судді Зайцю Т.О.

Представники ТОВ «Універ 21 ЛТД» і ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали вимоги скарги. Проте представник ТОВ «Універ 21 ЛТД» не зміг в судовому засіданні пояснити в чому незаконність рішень і дій державного виконавця, погодившись, що на момент винесення постанови про арешт коштів боржника державний виконавець діяв правомірно.

Представник Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в Святошинському районному відділі ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві перебуває виконавче провадження серії ВП №51785864 з примусового виконання виконавчого листа №759/4049/16-ц, виданого 25.07.2016 року про стягнення з ТОВ «Універ 21 ЛТД» на користь ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі боргу 247 937,86 грн.

27.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

03.08.2016 року заявник надіслав на адресу ВДВС заяву про зупинення виконавчого провадження до моменту набрання законної сили переглянутого в апеляційному порядку рішення суду (а. с. 6 - 7 - копія заяви).

10.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приват Банк», АКБ «Київ», ПАТ ПІБ, ПАТ «КБ «Хрещатик» та всіх інших відкритих рахунках у межах суми 273 031,65 грн. (а. с. 4 - 5 - копія постанови).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.08.2016 року ТОВ «Універ 21 ЛТД» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду. Ухвалою від 02.09.2016 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «Універ 21 ЛТД» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2016 року (а. с. 9 - копія ухвали).

Заявник зазначає, що дії державного виконавця під час примусового виконання виконавчого провадження №51785864 від 27.07.2016 року, зокрема, щодо винесення постанови про арешт коштів, є неправомірними, оскільки рішення суду не набрало законної сили.

Вирішуючи питання обґрунтованості скарги, суд керується наступним.

Статтею 383 ЦПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у постанові «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року (далі - Постанова) зазначено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 17 Закону).

Частина 1 ст. 25 Закону зобов'язує державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч. 2 ст. 25 Закону).

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах (ч. 1 ч. 2 ст. 57 Закону).

Пунктом 23 Постанови пленуму № 6 від 07.02.2014 року зазначено, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

На час відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника рішення суду першої інстанції набрало законної сили, строки на апеляційне оскарження ще не були поновлені і апеляційна скарга не була прийнята до розгляду судом, що свідчить про законність і обґрунтованість дій держаного виконавця. Подальше поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкриття апеляційного провадження не впливає на законність дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та винесенні постанови про накладення арешту на кошти боржника, оскільки суд перевіряє відповідність рішень і дій державного виконавця вимогам закону саме на момент їх вчинення.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення скарги.

В той же ж час суд звертає увагу державного виконавця, що в силу ч. 1 ст. 48 та ч. 1 ст. 50 Закону, який діяв на той час, після прийняття апеляційної скарги до розгляду державний виконавець був зобов'язаний повернути виконавчий документ до суду, який його видав і зняти арешт з майна боржника.

Керуючись ст. 383, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ