Справа № 186/1830/15-ц
У Х В А Л А

04 січня 2016 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Демиденко С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2015 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком неповнолітньої - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та колишнім чоловіком ОСОБА_1. ОСОБА_2 постійно проживає з ОСОБА_1. Брак між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано 18 березня 2009 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_4.

З березня 2011 року про нього немає ніяких відомостей. Де він знаходиться в даний час ОСОБА_1 невідомо. Постановою відділу судових приставів за місцем проживання ОСОБА_5, його об'явлено в розшук, в зв'язку з неможливістю стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, згідно виконавчого листа № 4-22/07 від 23 квітня 2007 року виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області. З цього часу місце його знаходження невідомо.

Визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно ОСОБА_1 для того, щоб вона разом з донькою могла виїжджати за межі території України без дозволу батька.

Задоволення заяви має юридичне значення, що дозволить реалізувати право на свободу пересування.

Просить суд визнати безвісно відсутнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 Кузнецький, Кемеровської області, Російської Федерації, останнє відоме місце проживання: Російська Федерація АДРЕСА_1, початком безвісної відсутності вважати 01 березня 2011 року.

Згідно ч.1 ст.414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Конституцією України, статті якої гарантують забезпечення, охорону і захист прав і свобод людини, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Законом України «Про міжнародне приватне право» (та іншими законами), чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 9 Конституції України). Ці договори застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства (ч.1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»).

До міжнародних угод, якими врегульовано правила міжнародного цивільного процесу, належать двосторонні та багатосторонні договори, підписані Україною, та угоди колишнього СРСР, які зберігають юридичну силу для України. В тому числі це Віденська конвенція про правонаступництво держав щодо договорів від 23 серпня 1978 року (ООН).

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (ч.2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»),

Чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства (ч.1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»).

До міжнародних угод, якими врегульовано правила міжнародного цивільного процесу, належать двосторонні та багатосторонні договори, підписані Україною, та угоди колишнього СРСР, які зберігають юридичну силу для України.

Порядок розгляду справ, законодавство, за яким визначається розгляд справ про визнання особи, що є іноземним елементом, безвісно відсутньою, та підстави за якими розглядаються ці справи, визначається законами та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованою Конвенцією ратифіковано із застереженнями Законом України N 240/94- ВР від 10 листопада 1994 року.

Згідно зі ст. 25 Конвенції, по справах про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою і по справах про встановлення факту смерті компетентні установи юстиції Договірної Сторони, громадянином якої особа була в той час, коли вона за останніми даними була жива, а у відношенні інших осіб установи юстиції за останнім місцем проживання особи.

Установи юстиції кожної з Договірних Сторін можуть визнати громадянином іншої Договірної Сторони й іншу особу, що проживає на її території, безвісно відсутньою або померлою, а також встановити факт її смерті за клопотанням проживаючих на її території зацікавлених осіб, права й інтереси яких засновані на законодавстві цієї Договірної Сторони.

При розгляді справ про визнання безвісно відсутнім або оголошенні померлим і справ про встановлення факту смерті установи юстиції Договірних Сторін застосовують законодавство своєї держави.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв'язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю.

Особистим законом особи без громадянства вважається право держави, у якій ця особа має місце проживання, а за його відсутності - місце перебування.

Особистим законом біженця вважається право держави, у якій він має місце перебування.

Як вказано в ст.20 цього Закону, підстави та правові наслідки визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою регулюється останнім з відомих особистих законів цієї особи.

Отже з викладених норм права та наданих заявником доказів (про відсутність у особи громадянства України та наявність громадянства ОСОБА_4, та останнє місце проживання та перебування в інший державі) виходить, що питання про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім не може розглядатися судами України та за правилами ЦК України та ЦПК України, що регулює порядок та підстави визнання особи безвісно відсутньою. У зв'язку з чим, враховуючи відсутність компетенції суду щодо розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства, керуючись ст.15, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.М.ДЕМИДЕНКО