АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3822/16 Справа № 201/2573/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.,

за участі секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 20 липня 2013 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримає допомогу у розмірі 860 грн., що зовсім недостатньо для утримання дитини. Вона також, відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, має право на утримання від чоловіка. Відповідач добровільно не надає коштів на її утриманні та утримання дитини, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_3 в розмірі 700 грн. до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 23 лютого 2016 року. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2, щомісячно 500 грн. на утримання ОСОБА_3 до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, стягнутих на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення повноліття з 700 грн. щомісячно до 413 грн. 40 коп. щомісячно та відмовити ОСОБА_3 в її утриманні до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи з 20 липня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.5).

Дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із позивачем (а.с. 8).

Позивач, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що вони з відповідачем разом не проживають, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона зараз не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини (а.с. 3).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статтей 86 і 88 цього Кодексу.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до вимог ч.1 статті 184 СК України (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається відповідач не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, стабільного заробітку не має.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач працевлаштований.

В ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1 167 гривень, з 1 травня - 1 228 гривень, з 1 грудня - 1 313 гривень.

Дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на теперішній час виповнилося 2 року (а.с.6).

Після розірвання шлюбу сторін, дитина проживає з матір'ю, яка на теперішній час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 700 грн. щомісяця, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не може сплачувати аліменти в такому розмірі, які були присуджені судом, так як на його утриманні знаходиться непрацездатний член сім'ї є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивач має матір, яка є пенсіонером за віком, але не проживає разом з відповідачем та належних доказів на підтвердження того, що матір відповідача знаходиться на його утриманні і потребує додаткових матеріальних витрат матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка не працює у зв'язку із знаходженням її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років є безпідставними.

Приведені в апеляційній скаргі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтами не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді