Справа № 305/283/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Дроботі В.В.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника за дорученням ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Рахівського районного суду від 19 жовтня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про виселення з житлового будинку без надання іншого житла,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення без надання іншого житла. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. У даному будинку вона проживає одна, однак з вересня 2014 року проживати у ньому не може, оскільки туди вселилася відповідачка, яка являється рідною сестрою померлого батька позивачки - ОСОБА_6. Позивачка заробляє на життя наймаючись на різну роботу до людей інколи через значну віддаленість роботи від будинку вона у ньому не проживає, а сусіди дивляться за будинком. Повернувшись у листопаді 2014 року додому вона виявила відповідачку, яка оселилася в будинку. На прохання звільнити його, ОСОБА_5 не реагує, за таких обставин ОСОБА_2 не може повноцінно володіти власним майном. Відповідачка не являється членом сім'ї позивачки, спільне господарство ними не ведеться, витрати по утриманню житла відповідачка не несе, письмових чи усних домовленостей щодо порядку спільного проживання та користування будинком між ними не було, отже позивачка вважає ОСОБА_5 такою, що самовправно зайняла чуже житлове приміщення, тому просить виселети відповідачку без надання іншого житла з житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнути в її користь судові витрати по справі.

Рішенням Рахівського районного суду від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник за дорученням ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення, якою просить скасувати рішення Рахівського районного суду від 19 жовтня 2015 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, - позивачці ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

З метою усунення будь-яких обмежень у здійсненні права власності на вищевказаний житловий будинок, позивачка має намір здійснювати власні майнові права безперешкодно, тому і звернулася до суду з даним позовом.

Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності.

Згідно довідки виконкому Верхньоводянської сільської ради №253 від 20.04.2015 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вересні 1968 року вибула з будинку АДРЕСА_1.

У суді першої інстанції відповідачкою в судовому засіданні було стверджено, що вона постійно проживає в будинку АДРЕСА_2.

Як вбачається із ксерокопії паспорта відповідачки вбачається, що вона значиться: зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2. Жодних доказів, які б підтверджували вселення ОСОБА_5 в будинок, що являється предметом позову, а також доказів досудового порядку вирішення даного спору (попередження про виселення, тощо) суду не надано.

Таким чином, доводи апеляції висновків суду не спростовують, а тому до уваги взяті бути не можуть.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника за дорученням ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді