У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

03.08.2016 Справа №607/8222/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Державний архів Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити, що особа, яка зазначена в архівній довідці виданій Державним архівом Льввської області 15 липня 2014 року № Ш-151-14/п, як ОСОБА_2, 1940 року народження та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є одна і та ж особа, а також просить встановити факт неправильності зазначеного в архівній довідці виданій Державним архівом Львівської області 15 липня 2014 року №Ш-151-14/п, 1940 року, як року народження ОСОБА_2, датою народження якого є ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказана заява подана у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 4 Інформаційного листа Верховного Суду України "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01 січня 2012 року вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.258 цього Кодексу.

В прохальній частині заяви заявниця просить встановити факт тотожності особи, зокрема, що ОСОБА_2, 1940 року народження та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є одна і та ж особа.

Однак, згідно положень п.12 постанови Пленуму Верховного суду України N5 від 31 березня 1996 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судами не встановлюється тотожність особи. Відтак, заява про встановлення тотожності особи не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 р у кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на підставі п. 1 ст. 136 ЦПК, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній на підставі п. 1 ст. 227 ЦПК. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

При цьому, вимогами п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

В порядку окремого провадження судом встановлюються факти належності правовстановлюючих документів, однак, суд не встановлює тотожність особи та не розглядає заяв щодо встановлення неправильності запису в архівній довідці, крім цього, слід зазначити, що архівна довідка не є правовстановлюючим документом. Тому суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Державний архів Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Державний архів Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення оскільки заява не підлягає розгляду в суді в порядку окремого провадження.

Копію ухвали разом із заявою та всіма доданими до неї документами надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. М. Сливка