Номер провадження: 22-ц/785/6238/16
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Коротков В.Д.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи на стороні відповідача - Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 червня 2016 року про забезпечення позову,

встановила:

У червні 2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

У доданій до позову заяві про забезпечення позову ОСОБА_4 просила забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_5 і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, розташованої за адресою - АДРЕСА_1, у тому числі, заборонити Одеській міській раді надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою по вказаній земельній ділянці.

27.07.2016 р. Київський районний суд м. Одеси постановив ухвалу, якою, з врахуванням ухвали цього ж суду від 27.07.2016 р. про виправлення описки, задовольнив заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову частково.

Наклав арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою - АДРЕСА_1.

В іншій частині клопотання відмовив.

ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Вимог, що зробити після скасування ухвали, апеляційна скарга не містить.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Позивачка письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. У судовому засіданні її представник вважав необхідним скаргу відхилити. Ухвалу залишити без змін. Посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Треті особи у судове засідання своїх представників не направили. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки представників не повідомили. Пояснень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_4 ухвалу суду в частині відмови у забезпеченні позову шляхом заборони ОСОБА_5 і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, у тому числі, заборонити Одеській міській раді надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою по вказаній земельній ділянці, не оскаржила.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з доцільності накладення арешту на земельну ділянку, оскільки предметом спору є усунення перешкод у її користуванні (а. с. 34 - 35).

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновком суду не можна, цього висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права. Доводи апелянта є обґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, на підставі доказів наданих сторонами.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або у інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.06 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову по даній справі є - усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу незаконно побудованого паркану (а. с. 1 - 3). Тобто, предмет позову містить вимоги про вчинення певних дій, і не містить вимог матеріального характеру (визнання права власності тощо). Тому застосований судом вид забезпечення позову (арешт) не є відповідним позовним вимогам.

Як вказувалося вище арешт накладається на належне відповідачу майно

Виділені матеріали справи не містять доказів щодо належності відповідачу на праві власності земельної ділянки, на яку накладено арешт.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував вищевказаних вимог діючого процесуального законодавства, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України. Суд дійшов помилкових висновків про можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права при накладені арешту на земельну ділянку є обґрунтованими. Разом з тим, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки апелянт просить скасувати ухвалу повністю, тобто і в тій частині, в якій було відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що ухвала суду першої про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 підлягає скасуванню, з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку. В решті ухвалу необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 червня 2016 року про забезпечення позову в частині накладення арешту - скасувати. В цій частині постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 - відмовити.

В решті ухвалу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

В. Д. Коротков