н/п 2/490/2828/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Баришніковій І.М.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", за участі третьої особи Управління у справах захисту прав споживачів у Миколаївській області про стягнення вкладу,-

ВСТАНОВИВ :

17 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості по вкладу у розмірі 37324,82 доларів США та відсотки в сумі 10870,80 доларів США; моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. та судові витрати у розмірі 6090,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 15.12.2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір банківського вкладу № SAMDN 9394 на суму 37324,82 дол. США. Позивачем були внесені на відкритий банком депозитний рахунок готівкові кошти в сумі 37324,82 дол. США, відповідно до умов договору процента ставка за користування внеском протягом строку внеску складала 7,5% річних, період нарахування відсотків по вкладу складає 1 місяць. Також 15.12.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору № SAMDN 9394, відповідно до умов додаткової угоди, сторони дійшли згоди, що Банк збільшує відсоткову ставку по депозиту на 2% річних на строк до 15.06.2012 року. Таким чином, в період з 15.12.2011 року по 15.06.2012 року діяла відсоткова ставка 9,5% річних. 18 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про припинення договору та повернення суми депозиту. На день звернення до суду депозитний вклад та відсотки за користування кредитом відповідачем не повернуті. Виходячи з вищевикладеного позивач просив суд позов задовольнити. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача вказав, що заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачем не доведено укладення письмового договору банківського вкладу, так як надана квитанція на підтвердження внесення суми депозиту не відповідає встановленим вимогам, а саме відсутній відбиток печатки банку та електронний підпис працівника банку, та не доведено факту наявності залишку коштів. Також просить суд врахувати, що відділення банку, з яким укладався договір, знаходиться на території АР Крим, на якій припинено діяльність ПАТ КБ "ПриватБанк", у відповідача відсутні можливості доступу до майна, що призначене для здійснення банківської діяльності, зокрема, до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних докуметів, документів каси, готівки.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав. Суд, вислухавши сторони, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так, на підтвердження позовних вимог позивачем надано копію договору № SAMDN 9394 (Вклад "Стандарт 6 міс."), укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" 15.12.2011 року у м.Керч, згідно умов якого позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 37324,82 дол. США, строк на 6 місяців до 15.06.2012 року включно, процентна ставка складає 7,5% річних /а.с.7/. Відповідно до п.2 договору, нарахування відсотків по вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем отримання банком коштів і відбувається за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів за рік по відсотковій ставці 7,5% річних з урахуванням п.6, 7 договору. Згідно п.6 договору, у випадку якщо по закінченні строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад вважається продовженим ще на один строк - 6 місяців. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При продовженні строку вкладу розрахунок відсотків на кожний новий строк вкладу здійснюється по відсотковій ставці, яка діє в банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до даного договору /а.с.7/. Також позивачем надано копію додаткової угоди до договору № SAMDN 9394 від 15 грудня 2012 року, відповідно до умов додаткової угоди, сторони дійшли згоди, що Банк збільшує відсоткову ставку по депозиту на 2% річних на строк до 15.06.2012 року.

На підтвердження факту передачі позивачем зазначеної в договорі суми вкладу, позивачем надана квитанція № 12 від 15.12.2011 року /а.с.10/.

18 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про припинення договору № SAMDN 9394 від 15.12.2011 року та повернення суми вкладу у розмірі 37324,82 дол. США /а.с.13/.

Як зазначає позивач, відповідач у поверненні суми вкладу відмовив. Відповідно до частин 1, 3 статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

При здійснені своєї діяльності банки керуються між іншим Законом України "Про банки і банківську діяльність", Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516, Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174.

Згідно ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Аналогічні вимоги містяться і у п.1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, відповідно до якого письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174 визначено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

З аналізу викладених вище матеріально-правових норм можна дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція або інший документ (другий примірник прибуткового касового документа), яка в свою чергу є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити між іншим відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-118цс14), у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року (справа 6-127цс16).

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо внесення готівки на відкритий у ПАТ КБ "ПриватБанк" рахунок, на виконання умов договору "Стандарт", а саме не надано квитанцію, яка містить необхідні реквізити, передбачені Положенням та Інструкцією, а також не надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі спірного договору, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених вимог про стягнення заборгованості по вкладу та відсотків. А за такого, відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст.1058, 1059,1060, ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Мамаєва