Справа № 363/2161/15-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/3835/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 17.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

УСТАНОВИЛА:

у травні 2015 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

19 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне Регіональне Управління» ВАТ «Банку «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 09-424/07-А (далі - Договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 40 650 євро з оплатою за процентними ставками, встановленими умовами договору. Позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредитні кошти, отримані за Договором, до 18 листопада 2014 року, здійснюючи погашення щомісячно відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

З метою забезпечення виконання зобов'язання відповідача ОСОБА_2 по Договору, 19.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 09-424/07-А-П, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором.

За період дії Кредитного договору відповідач ОСОБА_2 сплатив:

-16 640, 79 євро в погашення заборгованості за основним договором;

-23 411,20 євро в погашення заборгованості по відсоткам.

-

Станом на 14 квітня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 1 828 560, 85 гривень і включає в себе:

- строкову заборгованість по основному боргу в розмірі 9 387,16 євро, що еквівалентно 227 040 грн. 67 коп.;

- прострочену заборгованість по основному боргу в розмірі 14 622,05 євро, що еквівалентно 353 653 грн. 29 коп.;

- строкову заборгованість по відсотках в розмірі 435,17 євро, що еквівалентно 10 525 грн. 15 коп.;

- прострочену заборгованість по відсотках в розмірі 5 174,27 євро, що еквівалентно 125 146 грн. 45 коп.;

- заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 1 112 195, 29 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 квітня 2016 року позов задоволено частково. В порядку ч. 4 ст. 551 ЦК України зменшено розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту до 300 000 грн. та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 016 365, 56 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду встановленим обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом не перевірено належним чином розміру заборгованості, та не надано оцінки тій обставині, що відсотки по кредиту були безпідставно нараховані позивачем після кінцевої дати користування кредитом, зазначеної в договорі. Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив відповідачу ОСОБА_4 у відкладенні розгляду справи для отримання правової допомоги адвоката, що позбавило його можливості заявити клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне Регіональне Управління» ВАТ «Банку «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 09-424/07-А (далі - Договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 40 650 євро з оплатою за процентними ставками, встановленими умовами договору. Позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредитні кошти, отримані за Договором, до 18 листопада 2014 року, здійснюючи погашення щомісячно відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Відповідно п. 3.3 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісяця у термін з 01 по 10-те числа кожного місяця (згідно з графіком зниження розміру заборгованості - Додаток №1 до кредитного договору) здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором у складі щомісячних ануїтет них платежів.

Згідно п. 4.1 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за наведеними процентними ставками: протягом першого фактичного року кредитування - 11,6 % річних; протягом другого фактичного року кредитування - 10,9 % річних; протягом третього фактичного року кредитування - 10,8 % річних; протягом четвертого фактичного року кредитування - 10,6 % річних; протягом п'ятого фактичного року кредитування - 10,2 % річних; протягом шостого фактичного року кредитування - 9,3 % річних; протягом сьомого фактичного року кредитування - 6 % річних.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язання відповідача ОСОБА_2 по Договору, 19.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 09-424/07-А-П, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором.

За період дії Кредитного договору відповідач ОСОБА_2 сплатив:

-16 640, 79 євро в погашення заборгованості за основним договором;

-23 411,20 євро в погашення заборгованості по відсоткам.

Станом на 14 квітня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 1 828 560, 85 гривень і включає в себе:

- строкову заборгованість по основному боргу в розмірі 9 387,16 євро, що еквівалентно 227 040 грн. 67 коп.;

- прострочену заборгованість по основному боргу в розмірі 14 622,05 євро, що еквівалентно 353 653 грн. 29 коп.;

- строкову заборгованість по відсотках в розмірі 435,17 євро, що еквівалентно 10 525 грн. 15 коп.;

- прострочену заборгованість по відсотках в розмірі 5 174,27 євро, що еквівалентно 125 146 грн. 45 коп.;

- заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 1 112 195, 29 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Заявляючи позов про стягнення заборгованості, позивач надав суду на доведення її розміру розрахунок заборгованності за кредитом ( а.с. 24-38)

В доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 зазначає про неправильність розрахунку, поданого банком, оскільки проценти по кредиту були безпідставно нараховані позивачем після закінчення дії договору.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі доводи необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Розділом 3 Договору сторонами було визначено порядок видачі та повернення кредитних ресурсів.

Так, відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредитної заборгованості шляхом зарахування відповідної суми коштів, визначеної договором у формі ануїтентних платежів, щомісяця в термін з 1 по 10 число кожного місяця, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до Договору).

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору, Позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим Договором, до 18 листопада 2018 року. (а.с. 6)

Як вбачається зі змісту п. 3.7 Договору, у випадку прострочення внесення ануїтентного платежу утворюється прострочена заборгованість по процентах, та, крім того, фактично збільшується строк користування відповідною частиною кредитних ресурсів, що у свою чергу призводить до збільшення розміру нарахованих процентів.

Згідно п. 7.2 Договору, він набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

З огляду на вказане, необґрунтованими є доводи відповідача щодо безпідставного нарахування процентів за кредитом до 14 травня 2015 року, оскільки у зв'язку з порушенням виконання зобов'язання та простроченням сплати платежів, відповідно до умов договору збільшився строк користування кредитними коштами, що призвело до збільшення розміру нарахування процентів.

Крім того, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представником позивача надано суду для ознайомлення Додаткову угоду до кредитного договору № 09-424/07-А від 26 грудня 2012 року, якою строк дії договору продовжено до 18 листопада 2015 року, що також спростовує доводи відповідача про безпідставне нарахування відсотків.

Колегія суддів також не приймає доводів відповідача ОСОБА_2 щодо порушення його права на правову допомогу адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, особисто ОСОБА_2 отримав копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження у даній справі ще 10 липня 2015 року, що підтверджується оригіналом повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с 58)

Суд першої інстанції неодноразово задовольняв клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, а тому дійшов вірного висновку про зловживання відповідачем процесуальними правами, спрямованими на затягування розгляду справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не заперечував правильність розрахунку розміру заборгованості, поданного позивачем, власного контррозрахунку не надав, відповідного клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляв.

Відповідно до положень ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених у ч. 1 цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подані несвоєчасно з поважних причин.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: