Справа № 234/3127/16-ц
Провадження № 2/234/2063/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Склярова В.В., при секретарі Білоусовій М.А., за участі представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №КТН3GК від 16.04.2008 року ОСОБА_3 16.04.2008 року отримав кредит у розмірі 40798,94грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.04.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПриватБанк і ОСОБА_3 16.04.2008 року уклали договір іпотеки №КТН3GК. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 21,70кв.м., яка розташована за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Прилуцька, буд.16. кв.31. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 11.11.2014р. державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції Донецької області при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на підставі постанови №45059048 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Вищезазначене обтяження державного виконавця зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №76640574 від 12.11.2014 року. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, - 16.04.2008 року, а арешт - 11.11.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Просять звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_4 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45059048 від 11.11.2014р., на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_3, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути з відповідачів солідарно понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378,00грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ВДВС Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відстуність, не заперечує проти задоволення позову.

ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №КТН3GК від 16.04.2008 року ОСОБА_3 16.04.2008 року отримав кредит у розмірі 40798,94грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.04.2018 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 16.04.2008 року укладений договір іпотеки №КТН3GК, згідно якого ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 21,70кв.м., яка розташована за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Прилуцька, буд.16. кв.31, яке належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року.

11.11.2014р. державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції Донецької області при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на підставі постанови №45059048 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Вищезазначене обтяження державного виконавця зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №76640574 від 12.11.2014 року.

Оскільки договір іпотеки був укладений - 16.04.2008 року, а арешт - 11.11.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки, то державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Таким чином позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про з-під арешту, накладеного державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_4 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45059048 від 11.11.2014р., на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_3, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягнути з відповідачів солідарно ОСОБА_3 та ВДВС Краматорського міського управління юстиції в Донецькій області витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.3 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.11, 60, 88, 113, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешти накладені державними виконавцем Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45059048 від 11.11.2014р., на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_3, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 (інн НОМЕР_1) та ВДВС Краматорського міського управління юстиції в Донецькій області на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» (рах. №3111, МФО 305299, ) понесені витрати по судовому збору в сумі 1378,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через суд м. Краматорська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст.294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя:

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: