АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2831/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсним договору споживчого кредитування, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_6 предявив позов до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсним договору споживчого кредитування. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 29.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №6783516, згідно якого банк надав ОСОБА_6 кошти в сумі 9 859 доларів США на придбання автомобіля ВАЗ у ТОВ «Рось-авто» зі сплатою 13.49 % річних, кінцевим терміном повернення по 29.08.2015 року.

ОСОБА_7 зазначає, кошти на руки не отримував, оскільки відповідачем за умовами п. 2.1.5 договору проводилося платіжне доручення на суму 45 450 з його карткового рахунку на поточний рахунок продавця автомобіля. Тобто, фактично відповідачем були перераховані власні грошові кошти позивача у гривні для придбання автомобіля.

Позивач вважає, що вказаний договір укладено з істотним порушенням законодавства України по захисту прав споживачів та під впливом помилки стосовно правової природи правочину та його дійсного змісту. Також відповідачем в порушення закону не було виконано переддоговірну роботу з позичальником, оскільки ні перед укладенням договору, ні протягом його дії не повідомив його у письмовій формі про умови надання кредиту та про валютні ризики під час виконання зобовязань по кредитному договору. Розрахунок кредитної заборгованості є незрозумілим, оскільки неможливо встановити методику, алгоритм, формулу визначення заборгованості по кредиту та процентам.

Крім того, з боку банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожання кредиту через зміну курсу долара США до гривні та наслідки такого подорожчання. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

З таких підстав ОСОБА_6 просив визнати неправомірними дії ПАТ «Перший Український міжнародний банк» щодо порушення прав споживача фінансових послуг ОСОБА_6 під час укладення договору споживчого кредитування від 29.08.2008 року № 6783516 та недійсним з моменту підписання договір споживчого кредитування №6783516 від 29.08.2008 року, укладений між ним та ПАТ «ПУМБ» на придбання легкового автомобіля марка ВАЗ 21154 та поновити строк звернення до суду.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року позов задоволено повністю.

Поновлено ОСОБА_6 строк звернення до суду.

Визнано неправомірним дії ПАТ «Перший Український міжнародний банк» щодо порушення прав споживача фінансових послуг ОСОБА_6 під час укладення договору споживчого кредитування від 29.08.2008 року № 6783516.

Визнати недійсним з моменту підписання Договір споживчого кредитування від 29.08.2008 року № 6783516, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на придбання автомобіля марки ВАЗ 21154.

Стягнуто з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_6 судовий збір .

В апеляційній скарзі ПАТ «Перший Український міжнародний банк» просить рішення суду скасувати, як незаконне і постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах ОСОБА_6 до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсним договору споживчого кредитування відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Але таким вимогам закону рішення не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні кредитного договору відповідачем було порушено Закон України «Про захист прав споживачів».

Але погодитися із таким висновком суду не можна.

За положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої , другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю ( виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Судом встановлено, що 29.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надавав кредит в сумі 9 859 доларів США, цільове призначення якого для придбання автомобіля ВАЗ 21154.

Відповідно до п. 1.1.1 договору позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобовязання за цим договором.

Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного договору надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку №220344306 в Відділенні № 2 в м. Черкаси філії ЗАТ «ПУМБ» в м. Києві, МФО 322755, який відкривається Банком для обліку сум, наданих позичальнику в кредит за цим договором, на картковий рахунок позичальника № 9206, відкритий в гривнях в Відділенні №2 в м. Черкаси філії ЗАТ «ПУМБ» в м. Києві, МФО 322755, що відкривається позичальнику Банком.

Згідно п. 2.3.3. кредитного договору, датою надання кредиту вважається дата списання коштів в валюті кредиту з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.3.2 Договору.

Пунктом 2.3.5 кредитного договору передбачено, що зважаючи на те, що кредит за цим договором надається в іноземній валюті, а картковий рахунок. Позичальника для зарахування суми кредиту відкритий в українських гривнях, позичальник цим безвідкладно доручає банку попередньо здійснити продаж коштів в іноземній валюті в повній сумі, що знаходиться на позичковому рахунку, вказаному в п. 2.3.2 цього договору, в порядку, передбаченому заявою про продаж іноземної валюти (0408005) (п.3.6.2. цього договору) за курсом, встановленим банком на день здійснення такої операції. Сторони домовилися, що при здійсненні продажу іноземної валюти у передбачених цим пунктом випадках, умови цього пункту договору є реквізитом заяви про продаж іноземної валюти (п.2.6.2. цього договору ) та мають враховуватись банком при виконанні заяви про продаж іноземної валюти. Умови цього пункту договору не змінюють валюту кредиту та валюту виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором: такі зобовязання враховуються і мають виконуватись позичальником виключно в валюті кредиту.

Банк належним чином виконав свої зобовязання, надав грошові кошти та перерахував їх на початковий рахунок позивача у відповідності до пунктів 2.3.2, 2.3.3 та 2.3.5., що підтверджується меморіальним валютним ордером № 489785188 від 29.08.2008 року, меморіальним ордером № 489785189 від 29.08.2008 року (конвертуючи проводка), меморіальним ордером № 489785190 від 29.08.2008 року, оборотно-сальдовими відомостями.

Додатком № 1 до цього договору передбачено графік повернення кредиту та сплати процентів за користування.

В додатку № 2 до кредитного договору вказано, що позивач ознайомлений з тарифами банку, умовами та сукупною вартістю кредиту.

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачеві документи укладеного кредитного договору, в тому числі і щодо вартості кредиту, реальної процентної ставки, у додатку до кредитного договору міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Позивач протягом тривалого часу виконував умови договору і тільки після предявлення до нього вимоги про повернення кредиту в повному розмірі предявив до суду позов.

Висновок судово-економічної експертизи не підтверджують позовні вимоги позивача.

За таких обставин відсутні правові підстави для визнання недійсним договору споживчого кредиту і в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із позивача необхідно стягнути судові витрати понесені при сплаті судового збору в сумі 535 грн. 92 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задоволити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсним договору споживчого кредитування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» судові витрати в сумі 535 грн. 92 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :