АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2671/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1060/16Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Одринської Т.В., Дорош А.І.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Кременчуцькому районі про відшкодування заподіяної здоровю шкоди шляхом виплати одноразової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Кременчуцькому районі про відшкодування заподіяної здоровю шкоди шляхом виплати одноразової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він працюючи механізатором в тракторній бригаді сільськогосподарського кооперативу ім. Щорса в с. Камяні Потоки Кременчуцького району отримав виробничу травму травму ока, внаслідок якої втратив 50% працездатності, що підтверджується Актом про нещасний випадок на виробництві та випискою із Акту освідування у ВТЕК від 11.08.1994 року. Сільськогосподарський кооператив ім. Щорса був реорганізований у Приватне сільськогосподарське підприємство ОСОБА_4, яке ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.10.2011 року визнано банкрутом та ліквідовано без правонаступника. Зазначені підприємства не виплатили йому одноразову допомогу в звязку зі стійкою втратою працездатності. Вважає, що відповідно до пункту 3 розділу IX «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» обовязок щодо виплати йому одноразової допомоги перейшов до ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Кременчуцькому районі про відшкодування заподіяної здоровю шкоди шляхом виплати одноразової допомоги відмовлено.

Судовий збір віднесено на рахунок держави.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, стягнути з відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Кременчуцькому районі суму одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві з врахуванням інфляційного збільшення в розмірі 59973,48 грн.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, що 22 квітня 1993 року ОСОБА_2 було заподіяно трудове каліцтво під час роботи у сільськогосподарському кооперативі ім. Щорса Кременчуцького району Полтавської області.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону праці» власник зобовязаний відшкодувати працівнику шкоду, заподіяну його каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя повязаним з виконанням трудових обовязків у повному розмірі втраченого заробітку і сплатити одноразову допомогу.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2001 року по справі № 2-426/2001 стягнуто з Сільськогосподарського кооперативу ім. Щорса на користь ОСОБА_2 шкоду від трудового каліцтва а саме: одноразову допомогу в сумі 6034 грн.23 коп., щомісячні виплати в сумі 1439 грн. 88 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн. і судові витрати в сумі 530 грн., всього 9004 грн. 10 коп. та встановлено щомісячні виплати в відшкодування матеріальної шкоди в сумі 59 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

При розгляді справи № 2-426/2001 суд, з посиланням на ст. 11,12 Закону України «Про охорону праці», дійшов висновку про те, що обовязок по виплаті позивачеві матеріальної допомоги (одноразової допомоги, щомісячних виплат) та моральної шкоди покладено на роботодавця Сільськогосподарський кооператив ім. Щорса.

Так, судом зазначено, що згідно ст. 11 Закону України «Про охорону праці» власник зобовязаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків у повному розмірі втраченого заробітку і сплатити одноразову допомогу.

Станом на час розгляду Кременчуцьким районним судом Полтавської області справи № 2-426/2001 та прийняття по ній рішення СК ім. Щорса не був ліквідований, а тому судом було прийнято рішення про покладення обовязку відшкодування шкоди саме на нього.

Документи, які підтверджують право ОСОБА_2 на страхові виплати, зокрема, матеріальної та моральної шкоди, або документи щодо встановлення в судовому порядку права позивача на їх отримання, СК ім. Щорса до ОСОБА_3 не передавались.

29.09.2008 року ОСОБА_2 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із заявою про заміну боржника за виконавчим провадженням по виконанню рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07.11.2001 року по справі № 2-467/2001, в якій просив суд змінити СК ім. Щорса Відділенням виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Кременчцькому та Козельщинському районах Полтавської області, у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.

Зазначена обставина позивачем не заперечується.

У звязку з викладеним, підстави для виплати позивачеві ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07.11.2001 року по справі № 2-426/2001, відсутні, оскільки зазначеним судовим рішенням обовязок здійснення зазначених виплат покладено на іншу особу Сільськогосподарський кооператив ім. Щорса.

З приводу посилань на п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено у п.1 вказаної постанови, особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року ОСОБА_3 сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей» на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцями) роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника ОСОБА_3. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування.

ПСП «Миколи Щорса», яке є правонаступником Сільськогосподарського кооперативу ім. Щорса, ліквідовано без правонаступника лише 07.11.2011 року у звязку з визнанням останнього банкрутом, про що свідчать наявні в матеріалах справи копія ухвали Господарського суду Полтавської області від 31.10.2011 р. по справі № 10/284-23/77, а також копія довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Оскільки ПСП «Миколи Щорса» визнано банкрутом лише 07.11.2011 року, у ОСОБА_3 обовязок щодо відшкодування шкоди ОСОБА_2 може виникнути не раніше цієї дати.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2012 року по справі № 1614/2а-1066/12 адміністративний позов ОСОБА_2 до Відділення Виконавчої Дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах Полтавської області про визнання неправомірною відмови у прийнятті та виконанні рішення суду від 07 листопада 2001 року та про перерахунок одноразової допомоги і щомісячних виплат у відшкодування шкоди завданої трудовим каліцтвом задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Відділення Виконавчої Дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах Полтавської області в прийнятті та виконанні рішення суду від 07 листопада 2001 року.

Зобовязано Відділення Виконавчої Дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах Полтавської області прийняти до виконання рішення Кременчуцького районного суду від 07 листопада 2001 року про стягнення на користь ОСОБА_2 шкоди від трудового каліцтва, а саме: одноразової допомоги в сумі 6034 грн. 23 коп., щомісячних виплат в сумі 1439 грн. 88 коп., моральної шкоди в сумі 1000 грн. і судові витрати в сумі 530 грн., а всього 9004 грн. 10 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 267 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах Полтавської області задоволено.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.06.2012 року в справі № 1614/2а-1066/12 скасовано в частині задоволення позову.

В цій частині прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах Полтавської області щодо визнання дій неправомірними, зобовязання прийняти до виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07.11.2011 р. по справі № 2-426/2001.

При цьому, суд прийшов до висновку, що відповідачем по справі належним чином виконуються обов»язки, покладені рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2001 року, в межах своїх повноважень.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка, а розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом було вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст. ст.308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : _____________ Винниченко Ю.М.

Судді: _____________ Одринська Т.В. _________________Дорош А.І.