Справа № 456/2245/11 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/27/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 20915 грн. завданої майнової шкоди та 7901 грн. судових витрат.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вважає, що рішення ухвалено необґрунтовано, без повноти встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильно досліджено докази та надано їм оцінку. Зазначає, що судом в порушення вимоги ч.4 ст. 42 ЦПК України приєднано до матеріалів справи документи, що не можуть слугувати підтвердженням повноважень адвоката позивача, як представника у цивільному процесі, оскільки до ордера не додано витяг із договору, який засвідчений підписом сторін договору. Також, зазначає, що зміст акту КП «Світанок» та обставини викладені в ньому є поверхневими, без деталізації проведеної роботи, в такому не зазначено в яких квартирах встановлені маяки, на яких стінах, хто встановлював ці маяки, чи має ця особа відповідну кваліфікацію, який матеріал використовувався для встановлення маяків, не була здійснена фото фіксація та для складання акту не була запрошена ОСОБА_2 Також, висновок судової будівельно-технічної експертизи складений 27.08.2013 року є суперечливим та по своїй суті не міг слугувати належним доказом. Крім цього, ухвалою суду задоволено клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, однак представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні 17.12.2013 року повідомив, що надавати доступ до квартири №3 на майдані Ринок не буде, оскільки це є приватна власність. Також, судом не було здійснено належний виклик для здійснення огляду речових доказів за їх місцем знаходження ОСОБА_5, що свідчить про порушення прав ОСОБА_2 в частині можливості подання доказів. Також, судом безпідставно не було призначено повторної судової будівельної експертизи зважаючи на суперечність наявного висновку експертизи та інших доказів у справі.

Під час розгляду справи апеляційним судом позивачі заявили про відмову від позову, надіславши до суду відповідну письмову заяву. У такій просили закрити провадження у справі, у звязку із їх відмовою від позовних вимог. Також, із заяви вбачається, що позивачі ознайомлені із наслідками відмови від позову та закриття у звязку із цим провадження у справі та користуються належними їм правами, передбаченими ст.ст. 27, 31, 174 та 306 ЦПК України, зокрема відмовляються від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії (ст. 205, 206 ЦПК України).

Заперечень щодо задоволення такої заяви від відповідача чи його представника не надійшло.

Відповідно до ч.3 ст. 174 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження по справі.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Підстав для відмови у задоволенні заяви позивачів судом не встановлено.

Зважаючи на вказане відмову позивачів від позову слід прийняти; рішення суду, яким такий вирішено відповідно слід скасувати, а провадження у справі слід закрити.

Крім цього, відповідачем, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України подано заяву про стягнення понесених нею судових витрат.

А саме у такій відповідач просить стягнути на її користь: 8 тис. грн. сплачених нею за проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи експертом ТзОВ «Галсвіт»; 320 грн. за виклик експерта в судове засідання, а також 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що заява підлягає до часткового задоволення виходячи з такого.

Що стосується стягнення 8 тис. грн. сплачених відповідачем витрат за проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи експертом ТзОВ «Галсвіт», то у стягненні такої суми на користь відповідача слід відмовити.

Так, експертом всупереч ухвали суду було проведено не повторну, а з власної ініціативи додаткову судову будівельно-технічну експертизу, крім цього огляд обєктів дослідження проводився ОСОБА_7 6.11.2015 року у період коли у неї були відсутні повноваження щодо проведення експертизи як у експерта відповідного напрямку знань та вона не могла проводити жодні дослідження як експерт. Так, її повноваження у період з 28.09.2015 року по 20.11.2015 року як експерта були призупинені та нею вирішувались питання про продовження її кваліфікації. Зважаючи на вказане, незважаючи на виготовлення самого висновку у період коли такі повноваження у експерта були поновлені (8.12.2015 року), дані, отримані нею у період відсутності у неї повноважень експерта не могли бути взяті нею до уваги. Оскільки такі взяті до уваги та на їх основі побудований експертний висновок, такий не слід вважати проведеним у відповідності до вимог закону та не слід вважати таким, у розумінні ст. 147 ЦПК України. Відповідно витрати за надання такого експертного висновку не слід вважати судовими та такими, що підлягають стягненню з іншої сторони на користь відповідача відповідно до ст.ст. 79, 86, 89 ЦПК України.

Натомість з позивачів на користь відповідача слід стягнути витрати за виклик експерта ОСОБА_7 у судове засідання у розмірі 320 грн., оскільки такі, як вбачається із оригіналу квитанції відповідачем понесені (а.с. 247) та на час виклику експерта у судове засідання судом жодних даних про невідповідність вимогам закону наданого вказаним експертом висновку підстав не було, що було встановлено після виклику експерта в судове засідання та її допиту та детального дослідження висновку у судовому засіданні.

Також, слід відмовити у стягненні витрат відповідача на правову допомогу, оскільки у матеріалах справи відсутні документальні підтвердження розрахунку таких витрат саме у такій сумі.

Так, відповідно до змісту Розділу ІІІ Правил адвокатської етики, затверджених Установчим зїздом адвокатів України від 17.11.2012 року; ст.ст. 26, 27 ч.3, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»; Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні»; ст.ст. 8, 527, 687 ч.1, 795, 882 ЦК України, належними та допустимими доказами надання та оплати правової допомоги слід вважати як договір про надання правової допомоги, так і окремо, окрім рахунку про оплату наданих послуг та квитанції про оплату таких, акти виконаних робіт із зазначеним розрахунком наданих та отриманих послуг у часових (годинних, хвилинних) рамках.

Із матеріалів справи вбачається, що ні відповідачем, ані її представником належних актів виконаних робіт із розрахунками наданих адвокатом та отриманих позивачем послуг у часових рамках не надано.

Зважаючи на наведене, а також ст.ст. 8, 59 Конституції України, ст.ст. 79 ч.3 п.2, 84, 88, 89 ЦПК України, п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстав для стягнення з позивачів на користь відповідача витрат на правову допомогу у вказаному нею розмірі, немає.

Вказані вище витрати підлягають стягненню з позивачів на користь відповідача, оскільки такі відмовились від позову з власної ініціативи, скориставшись своїми процесуальними правами, а не внаслідок задоволення їх вимог відповідачем.

Також, з позивачів на користь відповідача слід стягнути сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 121,8 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.4, 310, 313, 314 ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

відмову ОСОБА_4, ОСОБА_5 від позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди прийняти.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди закрити.

Заяву відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 160 грн. витрат за виклик експерта у судове засідання та по 60,9 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_8