Справа № 739/177/16-ц
Провадження № 2/739/64/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідачка) про витребування належного їй майна, а саме золотих сережок вагою 3,11 г.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказані золоті сережки були придбані нею у 2015 році. На той час вона винаймала у відповідачки квартиру по пров. Шевченка в м. Новгороді-Сіверському. У серпні 2015 року вказане майно було викрадене у неї. Вона звернулася до відповідачки з пропозицією повернути викрадене, однак та відповіла відмовою. Після звернення до правоохоронних органів відповідачка надала їй розписку про те, що зобовязується повернути викрадені сережки до 31 грудня 2015 року, однак у визначений строк золоті сережки їй повернуті не були, у звязку з чим просить витребувати їх у відповідачки.

На позов відповідачкою були подані заперечення з яких вбачається, що позовні вимоги вона не визнає, при цьому зазначає, що позивачка дійсно проживала у неї в квартирі і зі слів останньої під час проживання у неї зникли золоті сережки. З цього приводу позивачка зверталася до міліції. Під час проведення міліцією за заявою позивачки перевірки вона дійсно написала розписку про повернення сережок, при цьому малося на увазі, що у разі, якщо такі сережки будуть знайдені в квартирі, то вона поверне їх позивачці. Сережки вона так і не знайшла і їх у неї немає, відповідно вони не можуть бути витребувані у неї позивачкою на підставі статті 387 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). У звязку з цим просить в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, при цьому пояснила, що у 2015 році вона винаймала кімнату в квартирі відповідачки, в якій крім неї проживала сама відповідачка та її малолітній син. 20 липня 2015 року вона виявила зникнення своїх золотих прикрас, а саме сережок. Про це повідомила відповідачку, яка сказала, що пошукає їх. Пізніше відповідачка заявила, що ні вона, ні її син сережок не брали та попросила залишити квартиру. Про зникнення сережок вона повідомила до міліції. Під час проведення перевірки за її заявою відповідачка в приміщенні райвідділу міліції заявила, що вона сережок не викрадала, але погодилася компенсувати завдану шкоду шляхом придбання та повернення таких самих золотих сережок, заявивши, що для цього їй необхідно зібрати відповідну суму коштів. Про це вона написала розписку, якою підтвердила своє зобовязання придбати такі ж сережки і повернути їх до 31 грудня 2015 року. У визначений розпискою строк сережки відповідачка їй не повернула.

Представник позивачки висловився за задоволення позовних вимог повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та висловилася проти їх задоволення з підстав, викладених у запереченнях на позов, при цьому пояснила, що позивачка дійсно проживала в її квартирі, де також проживає вона сама та її малолітній син, якому 8 років. Приблизно у серпні 2015 року позивачка заявила, що у неї зникли золоті прикраси сережки. У їх зникнення позивачка звинуватила як її саму, так і її малолітню дитину. У відповідь на звинувачення вона попросила позивачку залишити квартиру. Пізніше її викликали до міліції, де вона дала розписку про те, що у разі, якщо знайде сережки позивачки, то поверне їх останній. Як свою причетність, так і причетність свого сина до зникнення золотих прикрас позивачки заперечила. Чи були у позивачки взагалі вказані сережки їй не відомо.

Представник відповідачки у судовому засіданні висловився проти задоволення позову з підстав, викладених у запереченнях.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка до серпня 2015 року винаймала кімнату в квартирі відповідачки за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, пров. Шевченка, №1, кв.№16. У власності позивачки знаходилися золоті прикраси сережки вагою 3,11 г, виготовлені із золота 585 проби (а.с.4). Наприкінці липня 2015 року позивачка виявила зникнення належних їй вказаних вище золотих прикрас та вважаючи, що вони були викрадені відповідачкою чи її сином, звернулася з відповідною заявою до органів внутрішніх справ. З відповіді начальника Новгород-Сіверського ВП ГУ НП в Чернігівській області за №67 вбачається, що перевірка за заявою позивачки була припинена, співробітники поліції дійшли висновку про наявність між позивачкою та відповідачкою цивільно-правових відносин та рекомендували позивачці звернутися з цього приводу до суду (а.с. 6).

З дослідженої у судовому засіданні розписки відповідачки, датованої 12 серпня 2015 року, вбачається, що остання зобовязується повернути золоті сережки вагою 3,11 г до 31 грудня 2015 року (а.с. 5). При цьому в розписці не зазначено які саме сережки та кому вона зобовязується повернути.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що вказана розписка була надана їй відповідачкою на підтвердження зобовязання останньої до 31 грудня 2015 року придбати золоті сережки, аналогічні зниклим та передати їх їй, при цьому зазначила, що відповідачка заперечила наявність у неї зниклих сережок.

Відповідачка у судовому засіданні заперечила свою причетність до зникнення сережок позивачки, заявила, що цих прикрас у неї немає, а надання розписки пояснила тим, що таким чином зобовязалася у разі якщо знайде сережки позивачки, повернути їх останній.

Як вбачається відповідачка заперечує наявність у неї золотих сережок, що належали позивачці, при цьому позивачкою доказів на підтвердження того, що на час розгляду справи вказані золоті прикраси знаходяться у володінні позивачки не надано, при цьому обґрунтовуючи свої позовні вимоги вона посилається на зобовязання відповідачки відшкодувати завдану зникненням золотих прикрас шкоду шляхом придбання аналогічних прикрас, на підтвердження чого надала розписку від 12 серпня 2015 року.

Згідно частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи відсутність відповідних доказів суд приходить до висновку, що у володінні відповідачки немає майна про витребування якого позивачкою заявлено даний позов.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно розяснень, що містяться у пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Отже, для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння суд повинен встановити, а позивач, як власник такого майна, повинен довести, що відповідне майно є індивідуально визначеним і належить йому на праві власності, що відповідач заволодів цим майном незаконно, без відповідної правової підстави, а також що дане майно фактично знаходиться у володінні відповідача на момент розгляду справи в суді.

Оскільки позивачкою не доведено факту перебування на час розгляду справи належних їй золотих прикрас - сережок у володінні відповідачки, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, тому в його задоволенні необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 387 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 19 лютого 2016 року.