________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/639/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «КОМФОРТ» про визнання договору про пайову участь у будівництві недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір № 15-07/Т-5ТВВ про пайову участь у будівництві, укладений ОСОБА_1 з Житлово-будівельним кооперативом «Комфорт» 15 липня 2014 року, у звязку із вчиненням його внаслідок обману; стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «КОМФОРТ» на користь ОСОБА_1 збитки у сумі 1 828 164, 25 гривень, завдані ЖБК «Комфорт» укладенням з ним договору № 15-07/Т-5ТВВ про пайову участь у будівництві внаслідок обману; стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «КОМФОРТ» на користь ОСОБА_1 350 000 гривень в якості компенсації за завдану моральну шкоду, повязану із укладанням договору внаслідок обману.

Свої вимоги мотивував тим, що 15 липня 2014 року він був прийнятий до ЖБК "Комфорт" та відповідно до статуту набув статусу ассоційованого члена цього коопертаиву, до якого вступив з метою будівництва нерухомого майна.

Вказує, що, укладаючи зазначений договір, він був впевнений, що ЖБК "Комфорт" здійснює будівництво таунхаусу на підставі наявних та отриманих відповідно до законодавства дозвільних документів на земельній ділянці, яка відведена для будівництва житлових будинків. Також вважав, що будівництво здійснюється у межах міста Одеси.

Як стверджує позивач, через рік йому стало відомо, що будівництво таунхаусу ведеться не в межах міста Одеси, а в Овідіопольському районі Одеської області, а відповідач не має дозвільних документів на його проведення.

У зв'язку з наведеним, на підставі вимог статті 230 ЦК України просив визнати недійсним договір №15-07/Т-5ТВВ про пайову участь у будівництві, укладений між ним та відповідачем, стягнути з житлово-будівельного кооперативу "Комфорт" на його користь збитки у розмірі 1828164,25 гривень та спричинену моральну шкоду у розмірі 350 000 гривень.

16.08.2016 року до суду від ОСОБА_1 надійшла позовна заява в порядку статті 31 ЦПК України, в якій останній зазначав, що по вищевказаному договору він повинен був сплатити 437 777,25 грн., а сплатив фактично 477 942,78 гривень, тобто на 40 171,53 грн. більше. Стверджує, що поніс збитки у вигляді переплати на суму 40 171,53 гривні, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача збитки, завдані йому укладанням правочину у розмірі 80 343,06 гривень, а також вирішити питання щодо повернення частини сплаченого судового збору у зв'язку зі зменшенням позовних вимог. Інші позовні вимоги, заявлені раніше, просив розглянути в загальному порядку.

У судове засідання 17.08.2016 року позивач та його представник ОСОБА_2 не з'явились, про час та місце його проведення сповіщені належним чином.

16.08.2016 року від ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява, в якій позивач просив прийняти уточнену позовну заяву до провадження суду та провести судове засідання, призначене на 17.08.2016 року без його участі.

Крім того, також повідомив про невиконання ухвали суду від 20.07.2016 року про витребування доказів, у зв'язку з чим просив оголосити перерву у справі.

Розглянувши вказану заяву, суд прийшов до висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 перебуває на розгляді суду вже більше 7 місяців! По справі було проведено 9 судових засідань, в яких витребувані докази та заслухані пояснення сторін.

Пред'явлення до виконання ухвали суду від 20.07.2016 року та отримання витребуваних доказів було покладено саме на позивача чи його представника, однак, жодних доказів вручення вказаної ухвали Департаменту ДАБІ в Одеській області та неможливості отримати витребувані докази позивач суду не надав, що з урахуванняс вимог статті 157 ЦПК України дає право суду продовжити розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача ЖБК "Комфорт" - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив у їх задоволенні відмовити у зв'язку з недоведеністю та безпідставністю.

Розглянувши поданий позов, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, у липні 2014 року ОСОБА_1 виявив бажання набути ассоційоване членство в житловому кооперативі, у зв'язку з чим звернувся з відповідною заявою до Голови ЖК "Комфорт" , взяв участь в засіданні загальних зборів вказаного товариства, на якому було вирішено прийняти позивача в ассоційовані члени ЖБК "Комфорт".

У зв'язку з наведеним, 15 липня 2014 року між Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом "Комфорт" та ОСОБА_1 був укладений договір № 15-07/Т-5ТВВ про пайову участь у будівництві.

Як вбачається з вказаного Договору, його предметом є організація житловим кооперативом будівництва таунхаусу - системи зблокованих будинків за адресою: м. Одеса, вул. Карла Лібкнехта, 1А, виконання передбачених будівельних робіт в обсязі, передбаченому містобудівними нормами України та архітектурно-технічною документацією; отримання сертифікату відповідності об'єкта будівництва ; виконання робіт з благоустрію прилеглої території.

Пунктом 3.1 вказаного Договору передбачено, що ассоційований член ЖК набуває ассоційоване членство в ЖК на умовах, визначених Статутом і рішенням ОСОБА_4 від 15 липня 2014 року №7-Т і оплачує загальну суму пайового внеску у розмірі 437 771грн. 25 коп., що в доларовому еквіваленті складає 36 787,5 доларів США.

Крім того, сторонами були визначені спеціфікація будинку та порядок розрахунків (а.с. 17, 18).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказував, що на виконання умов Договору про пайову участь він сплатив 477 942,78 гривень, що перевищило зазначену в договорі суму - 437 771,25 грн. на 40 171,53 гривень, яку вважає збитками та просить стягнути з відповідача у подвійному розмірі.

Однак, суд не може погодитись з вказаними твердженнями позивача та, дослідивши квитанції до прибуткового касового ордеру, копії яких знаходяться на аркушах справи 36-37, приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 на рахунок ЖБК "Комфорт" було сплачено лише 48100+12000+42221+50172+218800+47730=419 023 гривні, що не відповідає сумі, вказаній у пункті 3.1 Договору та свідчить про неповне виконання позивачем своїх обов'язків за вказаним Договором.

Суд не може прийняти до уваги копію таблиці розрахунків, що знаходиться на аркуші справи 38, як належний та допустимий доказ оплати позивачем грошової суми саме у розмірі 477 942,78грн. та приходить до висновку про те, що в позовних вимогах стосовно стягнення з ЖБК "Комфорт" збитків у розмірі 80 343,06 гривень слід відмовити у повному обсязі.

Доказом такої позиції також є свідоцтво про виділення персоніфікованого паю, видане ОСОБА_1 15 липня 2014 року, яке містить примітку про те, що персоніфікований пай вважається повністю сплаченим після заповнення графи "Відомості про оплату", в якій присутні дані: номер протоколу загальних зборів членів ЖБК, дата проведення загальних зборів, печатка кооперативу та підпис голови ЖБК (а.с.20). Однак, свідоцтво, надане позивачем, відомостей про оплату не містить.

Стосовно позовних вимог в частині визнання договору про пайову участь недійсним, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 638 та частиною 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі частини 2 статті 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що Договір про пайову участь у будвніцтві був укладений ним внаслідок обману з боку відповідача у якості якого вказував на відсутність дозвільних документів на будівництво.

Однак, суд вважає, що дані твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими, а як наслідок не заслуговують на увагу, оскільки згідно зі ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, з оспорюваного договору взагалі не вбачається, що відповідач повинен був мати будь-які документи, а організація будівництва, яка є предметом договору, передбачає отримання в подальшому усіх необхідних дозвільних документів.

Також залишилось не зрозумілим, хто перешкоджав позивачеві вивчити усі правовстановчі та дозвільні документи ЖБК "Комфорт" до укладання договору, так як жодних доказів звернення до кооперативу чи відмови останнього у наданні позивачеві документів суду надано не було.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства.

Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтями 6, 627 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України.

При укладанні договору та визначенні їх умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Обман, згідно вимог ч.1 ст. 230 ЦК України має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Однак, суд не вбачає в діях ЖБК "Комфорт" будь-якого введення позивача в оману, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2013 року між ОСОБА_5 та Житлово-будівельним кооперативом "Комфорт" був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав в оренду відповідачеві земельну ділянку площею 1, 2368га, що знаходиться за адресою: Одеська область (за межами населених пунктів), Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив №35, ділянка №2 згідно з планом земельної ділянки. Цільове призначення - для розміщення виробничо-складського комплексу (а.с.51-56).

Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, між сторонами договору була домовленість щодо зміни в подальшому цільового призначеннявказаної земельної ділянки та включення її до меж міста Одеси, а також продовження дії вказаного договору оренди.

З заяви ОСОБА_4 ЖБК "Комфорт" ОСОБА_6 до органів міліції з приводу шахрайських дій від 07.11.2014 року (а.с.144) вбачається, що у квітні 2013 року вона познайомилась з ОСОБА_7 та Федоренко Дмитрієм, які запропонували їй свої послуги з офомлення дозвільних документів для проведення будівництва, за що вона сплатила їм грошові кошти у сумі 41000 гривень у якості авансу. В останніх числах лютого 2014 року вказані особи надали їй декларацію про початок будівництва та виписку з державного земельного кадастру про зміну цільового призначення земельної ділянки та включення її до меж міста (а.с.130, 133). Однак, у теперішній час з'ясувалось, що вказані документи є підробними та не зареєстровані в ДАБК, а цільове призначення земельної ділянки не змінювалось.

При цьому у вказаній заяві ОСОБА_6 зазначає, що оригінали зазанчених документів знаходяться у неї та вона може їх надати у будь-який час.

Постановою слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 24.02.2015 року кримінальне провадження по вказаній заяві було закрито (а.с.148).

Не погоджуючись із вказаною постановою, представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_8 звернулась до суду зі скаргою і ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2015 року слідчого було зобов'язано відновити кримінальне провадження за фактом підробки невстановленими особами декларації про початок будівельних робіт та витягу з державного земельного кадастру (а.с.149).

Зазначене також свідчить про відсутність в діях кооперативу наміру вводити в оману пайовиків кооперативу.

Крім того, на підтвердження наміру ОЖБК "Комфорт" провести будівельні роботи на спірному об'єкті суду був наданий договір Генерального підряду, що був укладений 01 червня 2014 року між відповідачем та приватним підприємством "Я.М.П." (а.с.57-60).

Також звернення ЖБК "Комфорт" у березні 2014 року до суду з позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю про визнання дій зі складання акту перевірки від 09.01.2014 року, пропоколу та припису неправомірними та наявність справи в суді, не може слугувати доказом омани позивача.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача повідомив, що про відсутність дозвільних документів у кооператива позивачеві стало відомо з сайту та офіційного реєстру дозвільних документів ІДАБК, однак, що зашкодило позивачеві перевірити вказаний сайт до укладання спірного договору, залишилось не зрозумілим.

Пуктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Зважаючи на вищевикладене, та відсутність доведеного факту обману, підстави для визнання договору про пайову участь у будівництві, що був укладений 15 липня 2014 року, недійсним внаслідок обману, на думку суду, відсутні.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню, так як жодних доказів спричинення позивачеві моральної шкоди, душевних страждань, вжиття додаткових зустиль для організації життя тощо останній суду не надав.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та безпідставними, а від так у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88 208, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «КОМФОРТ» про визнання договору про пайову участь у будівництві недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.