Провадження № 2-о/638/50/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року року

26 квітня 2016 року. Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Федосенко В.В.

при секретарі - Прядко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до заінтересованих осіб приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2015 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження до заінтересованих осіб приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення факту останнього зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, місто Феодосія, вулиця Щебетівська, будинок №43 та встановлення факту смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце народження: с. Гончарівка, Старокримського району, Республіка Крим; місце смерті: м. Феодосія, Автономна республіка Крим, Україна), яка настала 15 серпня 2015 року.

16.03.2016р. представником позивача через канцелярію суду було надано клопотання про уточнення позовних вимог, в яких позивач просив суд встановити факт останнього місця проживання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, місто Феодосія, вулиця Щебетівська, будинок №43 та встановити факт смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце народження: с. Гончарівка, Старокримського району, Республіка Крим; місце смерті: м. Феодосія, Автономна республіка Крим, Україна), яка настала 15 серпня 2015 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що визнання зазначених вище фактів є необхідною умовою для отримання дійсного свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та виникнення у ОСОБА_1 прав та обовязків спадкоємця за заповітом на спадщину ОСОБА_3

В судове засідання зявився представник заявниці ОСОБА_4, заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення підтримав та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, але подала через канцелярію суду заперечення, в яких проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує та просить суд розглядати дану справу без її участі на підставі наявних у справі доказів.

Представник заінтересованої особи Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, про що подав до суду письмову заяву.

Представник заявника в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності про що подав до суду письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 27.11.1982р., свідоцтва про одруження ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від 27.12.1979р. та свідоцтва про народження ОСОБА_6 від 13.02.1957р. судом встановлено, що ОСОБА_3 є рідною бабусею ОСОБА_1 по лінії матері.

Згідно наданого заявницею свідоцтва про смерть серія І-АЯ №545080 від 11.11.2015р., яке видане Феодосійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим слідує, що ОСОБА_3 померла 15.08.2015р. у м. Феодосії.

Відповідно до довідки від 04.12.2015р., яка видана Житлово-експлуатаційною конторою №1 м. Феодосії, ОСОБА_3 до дня своєї смерті до 15.08.2015р. проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що за свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, який 11.02.2014р. був посвідчений приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №80.

З аналізу вказаного вище заповіту слідує, що заявниця має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

27.11.2015р. заявниця звернулася до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини згідно із заповітом померлої ОСОБА_3, в результаті чого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2 було зареєстровано спадкову справу №58279228.

З письмових заперечень Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вбачається, що для видачі заявниці свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, нотаріусу необхідно на підставі належних документів встановити місце відкриття спадщини та факт смерті спадкодавця ОСОБА_3

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України та підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою, а факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»:

1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, довідка від 04.12.2015р., яка видана Житлово-експлуатаційною конторою

№1 м. Феодосія та свідоцтво про смерть серія І-АЯ №545080 від 11.11.2015р., яке видане Феодосійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим є такими, що видані органами та установами, які створені та діють у порядку не передбаченому Конституцією та законодавством України, а тому вважаються незаконними на території України.

У звязку з викладеним, зазначена вище довідка з ЖЕК не є документом, який підтверджує останнє місце проживання ОСОБА_3, а свідоцтво про смерть ОСОБА_3 не є документом, який підтверджує факт смерті та є підставою для реєстрації факту смерті у реєстрі актів громадянського стану.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що встановлення факту останнього місця проживання та факту смерті ОСОБА_3 мають юридичне значення, оскільки необхідні заявниці для державної реєстрації смерті її бабусі ОСОБА_3 та набуття права та обовязків спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Таким чином, з огляду на всі викладені фактичні обставини справи, а також враховуючи відсутність передбаченого чинним законодавством позасудового порядку встановлення фактів, які мають юридичне значення для заявниці, суд приходить висновку про задоволення заяви у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт останнього місця проживання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, місто Феодосія,

вулиця Щебетівська, будинок №43.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; місце народження: с. Гончарівка, Старокримського району, Республіка Крим; місце смерті: м. Феодосія, Автономна республіка Крим, Україна), яка настала 15 серпня 2015 року.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Федосенко В.В.