Справа № 297/2992/16-ц
21 грудня 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підприємства обєднання громадян ОСОБА_2 підприємство «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України про встановлення факту трудових відносин, зобовязання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до підприємства обєднання громадян ОСОБА_2 підприємство «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України про встановлення факту трудових відносин, зобовязання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 вересня 2014 року вона влаштувалася на роботу на Підприємство обєднання громадян ОСОБА_2 підприємство «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на посаду завідувача харчоблоку. При прийнятті її на роботу їй пояснили, що вона буде працювати на постійній основі на підставі трудового договору. Однак, з жодними наказами, в тому числі про прийняття на роботу, її не ознайомлювали, а просто допустили до виконання трудових обов'язків.
31 січня 2015 року позивачці повідомили, що вона звільнена з роботи. На неодноразові усні вимоги останньої повідомити про причину її звільнення директор ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» не реагував. При цьому, вона навіть не була ознайомлена з наказом про її звільнення, їй не видали трудову книжку та не провели з нею повний розрахунок.
У вересні 2016 року позивачка звернулася до управління Держпраці у Закарпатській області зі скаргою на неправомірні дії відповідача. Листом від 16 листопада 2016 року № 07-04/2975 управління Держпраці у Закарпатській області проінформувало позивачку про те, що проведеною ними перевіркою було встановлено, що в період з 09 вересня 2014 року по 31 січня 2015 рік між ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» і позивачкою було укладено пять цивільно-правових угод, що дає підстави для висновку, що такі є удаваними, а взаємовідносини між сторонами мають ознаки трудових відносин.
Таким чином, враховуючи те, що 09 вересня 2014 року відповідач фактично допустив ОСОБА_1 до роботи на посаду завідувача харчоблоку ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття», тому виходячи з приписів частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) є всі підстави вважати, що між сторонами було укладено трудовий договір.
Зазначила, що 31 січня 2015 року відповідач звільнив її, однак не надав їй наказ про звільнення, не оформив трудову книжку з відповідним записом. Відсутність відповідного запису в трудових стосунках з відповідачем впливав на загальний час її трудового стажу. Даний факт підтверджується листом ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» від 21 листопада 2016 року № 59. Факт затримки видачі позивачці її трудової книжки при її звільненні з вини відповідача, підтверджується також листом ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» від 18 серпня 2016 року № 54-с.
Отже, виходячи з вищевикладеного та положень абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, враховуючи середню заробітну плату позивачки, що складає 139,53 грн. (обчислюючи з виплат за останні 2 місяці роботи, що передували звільненню 3000 грн.+3000 грн./43 дні = 139,53 грн.) та кількість днів затримки видачі трудової книжки, що становить 667 днів (виходячи з наступного дня після звільнення 01 лютого 2015 року по дату предявлення позову 28 листопада 2016 року), тому середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки становить 93 066, 51 грн..
Виходячи з вищенаведеного позивачка просить встановити факт існування трудових відносин між нею та ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» з 09 вересня 2014 року по 31 січня 2015 рік, зобовязати ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» належно оформити трудову книжку та стягнути з останніх середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки при звільненні в розмірі 93 066,51 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не зявилися, однак позивачкою через канцелярію суду подана заява, згідно якої вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 09 вересня 2014 року по 31.01.2015 року на підставі цивільно-правових угод була прийнята на роботу в ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» на посаду завідувача харчоблоку та фактично була допущена до виконання своїх трудових обов'язків.
Проведеною перевіркою управління Держпраці у Закарпатській області в ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» встановлено порушення останніми ч. 3 ст. 24 КЗпП України, щодо не укладення з позивачем трудового договору, так як вона виконувала роботу завідувача харчоблоку. Даний факт підтверджується листом від 16 листопада 2016 року № 07-04/2975 управління Держпраці у Закарпатській області. (а.с. 12-15).
Виходячи з приписів частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, враховуючи, що з 09 вересня 2014 року відповідач фактично допустив позивачку до роботи завідувача харчоблоку ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття», тому вважається, що між сторонами було укладено трудовий договір.
Суд вважає, що відповідач зобов'язаний був оформити трудові відносини з позивачкою шляхом внесення запису в трудову книжку про прийняття її на роботу, вказавши дату прийому на роботу 09.09.2014 року, однак цього не зробив та допустив позивачку до роботи.
Як вбачається з листа ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» від 21 листопада 2016 року № 59, відповідач 31 січня 2015 року звільнив позивачку, при цьому не видав останній трудову книжку. Факт затримки видачі трудової книжки при звільненні ОСОБА_1 з вини відповідача підтверджується також листом ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» від 18 серпня 2016 року (а.с. 8, 16).
Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу.
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58.
Положеннями ст. 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Згідно з пунктом 1.1. Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно п.п.2.2, 2.3, 2.4 Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про працівника, відомості про роботу, звільнення. Записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Записи в трудовій книжці про прийняття на роботу в будь-якому разі вносяться не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення.
За приписами пункту 4.1. Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10. цієї Інструкції.
Частиною першою статті 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частиною пятою статті 235 КЗпП України встановлено, що в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Згідно з частиною шостою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.
Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в абзацах першому, третьому пункту 32 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно зі статтею 235 КЗпП України оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.
Середній заробіток працівника відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Виходячи з вищевикладеного та положень абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, враховуючи середню заробітну плату позивачки, що складає 139,53 грн. (обчислюючи з виплат за останні 2 місяці роботи, що передували звільненню 3000 грн.+3000 грн./43 дні = 139,53 грн.) та кількість днів затримки видачі трудової книжки, що становить 667 днів (виходячи з наступного дня після звільнення 01 лютого 2015 року по дату предявлення позову 28 листопада 2016 року), підлягає стягненню з відповідача 93 066, 51 грн. за затримку видачі позивачці трудової книжки.
Відповідно до ст. 233 ч.2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт перебування позивачки ОСОБА_1 з ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» у трудових відносинах в період з 09 вересня 2014 року по 31 січня 2015 року.
Також, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не видачі позивачці трудової книжки на день звільнення та не проведення з нею розрахунку.
Викладене зумовлює виникнення у відповідача обов'язку здійснити відповідний розрахунок з позивачем за час затримки видачі трудової книжки, а також належним чином заповнити трудову книжку позивача.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної платиу межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Також, у відповідності до ст. 84 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по справі, які підтверджені документально, а саме, витрати за надання юридичної допомоги в сумі 3000 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 40, 47, 48, 116, 117, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 88, 169, 197 ч.2, 208, 212-215
Зобовязати Підприємство обєднання громадян ОСОБА_2 підприємство «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку.
Стягнути з Підприємства обєднання громадян ОСОБА_3 підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки при звільненні за період з 01 лютого 2015 року по дату предявлення позову 28 листопада 2016 року в розмірі 93 066 (девяносто три тисячі шістдесят шість) гривень 51 копійку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної плати у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з Підприємства обєднання громадян ОСОБА_3 підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_4.