Справа №751/3756/16-ц
Провадження №2/751/651/16
Рішення

Іменем України

05 травня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

при секретарі Грищенко Н. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору припиненим,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ПАТ «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору №30007Z203 від 16.06.2007 року зареєстрованого в реєстрі №674, укладеного між ОСОБА_1 і ПАТ «УкрСиббанк» - припиненим. Заявлені вимоги мотивує тим, що 16.06.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання кредиту № 0 у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту 57455 швейцарських франків зі строком погашення до 15.06.2018 року. Зазначає, що у відповідності до вимог п.2.1 Кредитного договору, в забезпечення виконання основного зобовязання ОСОБА_2 між ним та Банком були укладені: Договір поруки № 30007Р187 від 16.06.2007 року та Іпотечний договір № 30007Z203 від 16.06.2007 року, предметом якого є житловий будинок №4 по вул. М.Заньковецької в м.Чернігові. Посилається, що він є майновим поручителем, а договір поруки № 30007Р187 від 16.06.2007 року за рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року вважається припиненим. Вважає, що в разі припинення договору поруки у відповідності до вимог ч.1 ст.559 ЦК України - договір іпотеки є припиненим, оскільки у разі припинення договору поруки припиняється зобовязання іпотеки, оскільки останнє забезпечує виконання договору поруки. В обґрунтування вимог посилається на ст.ст. 546, 548, 559, 572, 575, 593 Цивільного Кодексу України, ст.ст.11,17 Закону України «Про іпотеку», ст.11 Закону України «Про заставу».

В судове засідання позивач та його представник не зявився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис у зворотньому поштовому повідомленні, з клопотання про відкладення розгляду справи до суду не зверталася.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають, вважають їх безпідставними з огляду на їх невідповідність положенням Закону України «Про іпотеку». Вказують, що на даний час зобовязання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.06.2007 року, які забезпечуються іпотечним договором № 30007Z203 від 16.06.2007 року в повному обсязі не виконані.

Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже, керуючись ч.4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи повідомлялись в установленому законом порядку, то у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи: іпотечний договір № 30007Z203 від 16.06.2007 року (а.с.6-10), договір про надання кредиту № 0 від 16.06.2007 року (а.с.11-15), рішення апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року (а.с.16-22), суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд виходить з наступного:

16.06.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання кредиту № 0 у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту 57455 швейцарських франків зі строком погашення до 15.06.2018 року (а.с.11-15).

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 0 від 16.06.2007 року у відповідності до вимог п.2.1 Кредитного договору, з ОСОБА_1 були укладені: Договір поруки № 30007Р187 від 16.06.2007 року за яким позивач взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання позичальником усіх зобовязань в повному обсязі та Іпотечний договір № 30007Z203 від 16.06.2007 року, предметом якого є житловий будинок №4 по вул. М.Заньковецької в м.Чернігові (а.с.6-10, 12).

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 червня 2007 року у розмірі 28 878 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 02.04.2015 року становить 699 525 гривень 15 копійок (а.с.16-22).

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком.

Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Аналогічні положення містять частина перша статті 20 Закону України «Про заставу» та частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України Про іпотеку іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини пятої статті 3 Закону України Про іпотеку іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Суд вважає, припинення договору поруки у відповідності до вимог ч.1 ст.559 ЦК України (рішення апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року справа №751/10292/14), як наслідок не тягне за собою припинення договору іпотеки, а отже підстави заявлених вимог є необґрунтованими.

Згідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 17 Закону України Про іпотеку встановлено підстави припинення іпотеки.

Доказів на підтвердження виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.06.2007 року які забезпечуються іпотечним договором № 30007Z203 від 16.06.2007 року, або наявність будь-яких інших підстав передбачених ст. 17 Закону України Про іпотеку позивачем суду не надано.

Проаналізувавши і дослідивши всі надані докази в їх сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку, що оскільки зобовязання за кредитним договором повністю не виконані - підстави для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником відсутні. При цьому суд враховує, що застава (іпотека) і порука є різними видами забезпечення зобовязань, тому норми, які регулюють поруку (статті 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Зазначене повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах Верховного Суду України від 22.10.2014 року у справі № 6-153цс14, від 17.09.2014 року у справі № 6-109цс14, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Проаналізувавши і дослідивши всі надані докази в їх сукупності, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи зміст та підстави заявлених позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору №30007Z203 від 16.06.2007 року зареєстрованого в реєстрі №674, укладеного між ОСОБА_1 і ПАТ «УкрСиббанк» припиненим, із заявлених позивачем підстав, слід відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.57-64, 88, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 546, 548, 559, 572, 575, 593 ЦК України, ст.ст.11,17 Законом України «Про іпотеку», ст.11 Законом України «Про заставу», суд, -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору припиненим відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. Б. Філатова