У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта 1/3 «Новогродівська», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Новогродівка Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, за касаційними скаргами державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта 1/3 «Новогродівська» та ОСОБА_3 на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта 1/3 «Новогродівська» (далі - ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська») на її користь моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи у сумі 500 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що з 17 червня 2005 року її син ОСОБА_4 працював підземним електрослюсарем на ВП «Шахті 1/3 «Новогродівська». ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві при виконанні трудових обов'язків ОСОБА_4 загинув.

Посилаючись на те, що в зв'язку із смертю сина їй завдано моральну шкоду, ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» відхилено, рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, виходили з того, що у зв'язку із смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивачці діями відповідача, який не забезпечив належні умови безпеки та охорони праці, заподіяно моральні страждання, розмір яких у сумі 50 000 грн визначено з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступені вини відповідача та часткову вину загиблого працівника, тощо.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 працював у ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» електрослюсарем підземним (а. с. 24-25).

ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні трудових обов'язків в умовах підземного виробництва з працівником ОСОБА_4 стався нещасний випадок зі смертельним наслідком.

ОСОБА_3 є матір'ю загиблого ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 4-5, 6).

Вина відповідача у нещасному випадку з ОСОБА_4 підтверджується актом розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 18 вересня 2013 року та актом № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 18 вересня 2013 року.

Як вбачається з зазначених актів, нещасний випадок, в результаті якого загинув ОСОБА_4, стався з вини посадових осіб підприємства та частково з вини самого загиблого працівника (а. с. 8-17, 18-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних Переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-123цс12 та постанові від 13 листопада 2013 року у справі № 6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що у зв'язку із смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивачці діями відповідача заподіяно моральні страждання, у зв'язку із чим наявні правові підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, розмір якої визначено з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступені вини відповідача та часткову вину загиблого працівника, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають істотне значення, в тому числі, характер стосунків між позивачем та загиблим сином, що існували за час життя останнього, їх сімейний стан, способи, регулярність спілкування між ними та ступінь близькості.

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційних скаргах, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта 1/3 «Новогродівська» та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович