АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Лапчевської О.Ф.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за позовом третьої особи, яка заявляє позовні вимоги, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, ОСОБА_2, про визнання договору іпотеки недійсним та визнання права власності на частину квартири, за апеляційною скаргою АстафєвоїІванни Віталіївни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк», приватного нотаріуса КМНО Морозової С.В., ОСОБА_2, про визнання договору іпотеки недійсним та визнання права власності на частину квартири.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2016 року в задоволенні позов ПАТ «Дельта Банк» та позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ПАТ «Дельта Банк», а в частині позовних вимог ОСОБА_5 - залишити без змін.

Представник позивача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову, оскільки незважаючи на можливість позасудового вирішення питання про передання іпотекодержателю у власність предмета іпотеки у рахунок погашення забезпечених іпотекою його майнових прав ст. 36 Закону України «Про іпотеку» не виключає і можливість прийняття судом рішення про визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Дельта Банк» - Астафєва І.В. подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, його

_____________________________________________________

Справа № 754/21206/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/9873/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

представник ОСОБА_8 надіслала заперечення на апеляційну скаргу, просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення першої інстанції залишити без змін, та заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням її у відпустці, однак повідомлені нею причини неявки неповажні.

Третя особа, яка заявляє позовні вимоги, ОСОБА_5, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, її представник ОСОБА_9 надіслала заперечення на апеляційну скаргу, просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення першої інстанції залишити без змін.

Відповідач приватний нотаріус КМНО Морозова С.В., належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 4 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 680000,00 грн. на строк до 4 серпня 2017 року та сплатою відсотків за користування кредитом (том І, а. с. 7-19).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором 4 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 91423, відповідно до умов якого іпотекодавцем передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності, згідно договору купівлі-продажу (том І, а. с. 22-24).

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. До ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними забезпечувальними договорами, у тому числі за договором від 4 серпня 2008 року, укладеним з відповідачем (том І, а. с. 35-36).

Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, станом на 5 грудня 2014 року заборгованість позичальника за договором від 4 серпня 2008 року становить 1615732,66 грн. (том І, а. с. 21).

Банк свої зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а позичальник умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим і виникла заборгованість.

Представником позивача був наданий суду звіт про оцінку предмету іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1. Відповідно до даного звіту ринкова вартість вказаної квартири становить 1046373,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у наступних випадках: 1) у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; 2) у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Згідно із п. 4.2 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі: 1) рішення суду; 2) виконавчого напису нотаріуса; 3) позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; 4) з інших, передбачених законодавством України, підстав.

Пунктом 4.3 договору іпотеки передбачено, що право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

Згідно із п. 4.4 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 5.2.1 договору іпотеки визначено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме передача іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття банком права власності та припинення права власності відповідача на квартиру, оскільки дані вимоги є безпідставними та необґрунтованими, враховуючи те, що умовами договору не передбачено право банку звертати стягнення на предмет іпотеки саме шляхом набуття права власності.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступлення від такої правової позиції апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Доводи особи, яка подала скаргу, є безпідставними з огляду умови договору іпотеки № 91423 від 4 серпня 2008 року, яким дана оцінка вище, та положенням ЦК України та Закону України «Про іпотеку».

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову ПАТ «Дельта Банк», не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Астафєвої Іванни Віталіївни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: О.Ф. Лапчевська

Л.Д. Поливач