Справа №2-1870/10
Провадження №6/489/291/16
УХВАЛА

іменем України

31 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука Олега Ігоровича, за участі секретаря судового засідання Бойко Руслани Юріївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у цивільній справі,

встановив:

Заявник, посилаючись на ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.ст.378, 371 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України) , просить замінити стягувача публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі №2-1870/2010. Враховуючи, що зазначені норми регламентують процесуальні питання, повязані із виконанням судових рішень у цивільних справах, вимоги заявника слід розглядати як вимоги про заміну сторони виконавчого провадження, підтвердженням чого є також посилання заявника на правову позицію Верховного Суду України по справі №6-122цс13, висловлену у постанові від 20.11.2013 року.

У судове засідання заявник та боржник, належним чином повідомлені про судовий розгляд, не зявились.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

16.03.2010 року видано виконавчий лист на виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.01.2010 року по справі №2-1870/2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №949-Ф від 20.07.2006 року в сумі 29437 грн.40 коп., судових витрат: судового збору 312,30 грн., інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., всього 432 грн.30 коп.

За договором факторингу №18 від 20.04.2015 року право грошової вимоги за кредитним договором №949-Ф від 20.07.2006 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В день укладення договору право вимоги було передано за актом приймання-передачі.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно із повідомленням Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області від 31.10.2016 року №45-594 станом на зазначену дату виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 не перебувають, виконавчий лист №2-1870/2010 від 16.03.2010 року повернуто стягувачу 27.05.2015 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції на час звернення заявника із вимогою про заміну стягувача) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи можуть бути предявлені до виконання протягом року.

За змістом ч.3 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Враховуючи, що в межах відкритого виконавчого за виконавчим листом №2-1870/2010 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» з 20.04.2015 року по 27.05.2015 року із заявою про заміну стягувача не зверталось, на час звернення із заявою до суду виконавче провадження не здійснюється, строк предявлення виконавчого листа до виконання сплинув 27.05.2016 року, доказів поновлення зазначеного строку суду не надано, тому у задоволенні заяви про заміну стягувача слід відмовити, оскільки виконавче провадження завершено.

При цьому суд не відступає від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України по справі №6-122цс13, оскільки постанова від 20.11.2013 року ухвалена за інших фактичних обставин, а саме звернення заявника із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження після відкриття останнього та протягом часу проведення виконавчих дій.

Керуючись 378 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у справі №2-1870/2010.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя