АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/95/2016 Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи шляхом зміни його предмету, та просив ухвалити рішення про:

1. стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»:

- грошових коштів, що знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_1 у сумі 59032,28 долара США та проценти що знаходяться на рахунку для нарахування процентів відкритий в банку НОМЕР_2 у сумі 173,81 долара США;

- грошових коштів, що знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_3 у сумі 2000 євро та проценти що знаходяться на рахунку для нарахування процентів відкритий в банку НОМЕР_4 у сумі 33,47 євро;

- грошових коштів, що знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_6 у сумі 10733,79 долара США та проценти що знаходяться на рахунку для нарахування процентів відкритий в банку НОМЕР_5 у сумі 65,58 долара США;

- грошових коштів, що знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_8 у сумі 5000 євро та проценти що знаходяться на рахунку для нарахування процентів відкритий в банку НОМЕР_7 у сумі 16,94 євро;

- грошових коштів, що знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_9 у сумі 21200,23 грн. та проценти що знаходяться на рахунку для нарахування процентів відкритий в банку НОМЕР_10 у сумі 14,52 грн.,

в рахунок погашення кредиту та процентів по Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії (та додатків до нього) №04-07-И/34 від 16 травня 2007 року шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог;

2. припинення зобов'язання по Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії (та додатків до нього) №04-07-И/34 від 16 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині на суму 70005,45 доларів США, 7050,41 євро та 21214,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договорів про відступлення прав вимоги є новим кредитором за зобов»язаннями, які відповідач мав перед вкладниками (первісними кредиторами) згідно із переліченими договорами.

Також зазначає, що має кредитні зобов»язання перед відповідачем, які у нього виникли на підставі Договору про відновлювальну кредитну лінію №04-07-И/34 від 16 травня 2007 року.

Використовуючи права вкладника за депозитними вкладами, звернувся до банку із вимогою про дострокове розірвання цих договорів та повернення сум вкладів шляхом їх перерахування в рахунок виконання кредитного зобов»язання. Проте банк відмовив у цьому з підстав відсутності коштів.

Звертає увагу, що банк віднесено до категорії неплатоспроможних та у ньому запроваджено заходи згідно із Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте правовідносини, з приводу яких поданий позов, виникли до настання цих подій.

З урахуванням викладеного вважає можливим здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ст.601 ЦК України у рахунок часткового виконання кредитного зобов»язання, що не суперечитиме правам та інтересам сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, позивачем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 12 червня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Договір про відступлення права вимоги за договором-заявою №300131/27060/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт до 8-го березня» на 370 днів в іноземній валюті від 21 березня 2014 року, з урахуванням додаткової угоди №1 від 26 березня 2015 року, укладених між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4

За умовами Договору про відступлення права вимоги, ОСОБА_3 отримав право вимоги до банку на суму вкладу у розмірі 59032,28 доларів США та нараховані.

01 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено Договір про відступлення права вимоги: договором-заявою №34341/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класик» на 370 днів в іноземній валюті від 13 листопада 2013 року; договором-заявою №300937/75257/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класик» на 370 днів в іноземній валюті від 02 грудня 2014 року; договором-заявою №300937/12646/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класик» на 370 днів в іноземній валюті від 04 березня 2014 року та додаткової угоди до нього від 02 квітня 2015 року; договором-заявою №300937/38423/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класик» на 7 місяців в національній валюті від 15 червня 2015 року та додаткової угоди до нього від 15 червня 2015 року, що укладені ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За умовами Договору про відступлення права вимоги, ОСОБА_3 отримав право вимоги до банку у сумах: 21200,23 грн., яка розміщені на вкладному рахунку НОМЕР_9; 2000 євро, які розміщені на вкладному рахунку НОМЕР_3; 10733,79 доларів США які розміщені на вкладному рахунку НОМЕР_11; 5000 євро, які розміщені на вкладному рахунку № НОМЕР_12, та нараховані проценти за цими договорами.

16 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №04-07-И/34 від 30 листопада 2012 року.

В червні та липні 2015 року ОСОБА_3 повідомив банк про те, що він є новим кредитором у зобов»язаннях, які банк мав перед вкладниками, та просив здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог згідно із його зобов»язаннями за кредитним договором.

Судом також установлено, що 17 вересня 2015 року постановою Правління Національного банку України №612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 прийнято рішення року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв»язку із запровадженням у банку заходів згідно із Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги позивача не можуть бути задоволені з урахуванням положень ст..36 цього Закону.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

За приписами ст.512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншої особи внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу за приписами ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Разом з цим, згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов»язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов»язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15.

За змістом ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов»язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відтак, оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» була запроваджена та діяла тимчасова адміністрація, суд першої інстанції вірно виходив з того, що правовідносини сторін регулюються положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено наслідки початку процедури ліквідації банку, та передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Зміст умов договорів, укладених між боржником і банком, а також фактичні обставини справи, не дають підстав уважати про те, що встановлені ст.46 Закону обмеження не поширюються на правовідносини сторін у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягає застосуванню до правовідносин сторін, є помилковими з огляду на викладене вище, відтак відхиляються колегією суддів.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування висновків суду, а є фактичним викладенням обставин справи.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов