справа № 285/2568/16-ц
провадження у справі № 2/0285/1449/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15.09.2016 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили в порядку спадкування за законом визнати за ними право власності на земельну ділянку, яка розташована в м. Новоград-Волинський Житомирської області, по вул. Павла Тичини, 32/2 (далі Земельна ділянка) в одній другій частці кожному.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачами сплачений судовий збір по заниженій ціні, а саме мінімальний його розмір, в сумі 551,20 грн.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є нерухоме майно Земельна ділянка, загальною площею 0,0572 га, з цільовим призначенням для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель.

Згідно з проведеним дослідженням, визначенням та оглядом ринку нерухомості у місті Новоград-Волинський Житомирської області земельних ділянок, а також відповідно до оголошень виставлених на продаж, на момент подачі позову, ринкова вартість вказаного майна за схожою площею, місцем розташування та цільовим призначенням становить від 15 000 грн. за 1 сотку, що в середньому становить від 85 500 грн. за майже 6 соток землі та вочевидь не відповідає визначеній позивачами дійсній вартості майна

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази та факти. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1 378 грн.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачам розмір судового збору в сумі 1 000 грн. (по 500 грн. з кожного), недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме 448,8 грн. (з урахуванням вже сплаченої суми судового збору 551,2 грн.)

На думку суду, визначення позивачам розміру судового збору не буде перешкодою їм в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту предявлення позову до суду.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 80, 119-121, 209 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, залишити без руху.

Надати позивачам строк терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків та розяснити їм, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Розяснити позивачам, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору, має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.О.Літвин