Справа №587/1762/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/2066/16 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_6, треті особи: служба у справах дітей Сумської РДА, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бирченко Лариса Леонідівна, про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 відмовлено в зв'язку з його необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому зазначає, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що оскільки малолітня особа, в момент передачі квартири в іпотеку, проживала разом з батьками за іншою адресою, у неї не виникло право користування квартирою, переданою в іпотеку та про те, що укладення спірного договору іпотеки без дозволу органів опіки та піклування ніяким чином не обмежив, звузив чи зменшив обсяг існуючих прав дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За нормами ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності (ч.1 ст.215 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 16 вересня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7, 18).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано. Визначено місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з батьком ОСОБА_6 Визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_3 (а.с. 18).

23 травня 2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 65000 доларів США і в цей же день за кредитні кошти ОСОБА_6 придбав 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.Л. (а.с. 10, 43-46).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договом вище вказана квартира була передана в іпотеку, згідно з договором іпотеки № 86233 від 23 травня 2008 року (а.с. 12-13).

Вказані правочини були вчинені за письмової згоди ОСОБА_3 ( а.с. 31).

В заяві-анкеті на отримання кредиту від 21 травня 2008 року ОСОБА_6 вказав на наявність у нього малолітньої дитини ОСОБА_5, а в своїй письмовій заяві до банку від 23 травня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підтвердили відсутність дітей, що мають право користування належною їм іпотечною квартирою (а.с. 8-9, 30).

На час укладення вищевказаних договорів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали в АДРЕСА_2 та були в ній зареєстровані: ОСОБА_6 - з 05 вересня 2006 року, а ОСОБА_3 - з 13 лютого 2008 року (а.с. 14-17).

Зазначені обставини встановлені також рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 липня 2016 року у цивільній справі № 587/2779/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей Сумської райдержадміністрації, приватний нотаріус Бирченко Л.Л. про визнання договору іпотеки недійсним, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 19-20).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення кредитного договору, договору купівлі-продажу квартири та договору іпотеки відповідач ОСОБА_6 та його неповнолітня дитина ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали АДРЕСА_3, а не в квартирі, яку передано в іпотеку, а тому на момент укладення іпотечного договору права дитини на квартиру, передану в іпотеку не було обмежено, звужено чи зменшено обсяг цих прав.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.

Отже, місцем проживання неповнолітньої або малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з яким вона дійсно проживає.

Відповідно до ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даними в п. 44 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

За наведених обставин та врахувавши вимоги наведеного законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки на час укладення договору іпотеки квартири донька позивача ОСОБА_10 не була зареєстрована в квартирі, яка передана в іпотеку, не мала майнових прав на неї, тому для укладення оспорюваного договору іпотеки не була потрібна попередня згода органу опіки та піклування, договір укладений правомірно, прав малолітньої дитини на день його укладення не було порушено, тобто відсутні підстави для визнання договору недійсним з підстав, передбачених ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції .

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -