Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2198/15-ц

14 січня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого судді Вінтоняк М.Б.

секретаря Скоблей О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила , що рішенням Битківської селищної ради від 10.12.2006 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0, 1560 га. в урочищі «Голиця» смт. Битків для для ведення особистого селянського господарства,якою вона користується на протязі п*ятнадцяти років.

В липні 2015 року відповідач самовільно захопив частину вказаної земельної ділянки площею 0,0628 га, скосив і забрав урожай трави, спричинивши їй матеріальну шкоду в сумі 1782,90 грн.

Просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача в її користь 1782,90 грн. матеріальної шкоди і судові витрати.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що спірною земельною ділянкою в урочищі «Голиця» с.Битків користувалися його родичі, а після смерті батька з 2006 року користуються він , а тому просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка ,дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.60 ЦПК України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилвється як на підставу своїх вимог та заперечень

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку ,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Битківської селищної ради від 10.12.2006 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0, 1560 га. в урочищі «Голиця» смт. Битків , Надвірнянського району , Івано-Франківської області для для ведення особистого селянського господарства .

Як встановлено в судовому засіданні між сторонами існує спір відносно користування даною земельною ділянкою

Дані обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3

Згідно ст..12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу: в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальн6ої власності відповідно до цього кодексу.

Особливістю набуття субєктивного права власності на землю громадянами та юридичними особами є те, що для виникнення права власності на земельну ділянку не достатньо лише одного юридичного факту, а має бути юридичний склад, з яким закон повязує настання, зміну і припинення правовідносин власності на землю. Це означає, що прийняття органами місцевого самоврядування чи державної влади рішення про передачу земельної ділянки у власність не призводить до появи нового власника землі, якщо не будуть виконані інші юридичні дії щодо формування земельної ділянки як обєкта права власності, виготовлення, видачі і реєстрації документа про право власності на землю.

У відповідності до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування.

Відповідно до ст..125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Ст.156 ЗК України передбачено,що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки,заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Дослідивши всі зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 не являється суб*єктом права власності чи права користування спірної земельної ділянки, так як у неї відсутні правовстановлюючі документи ,які б підтверджували право належного користування чи право власності земельною ділянкою , а тому в позові про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

На підставі ст..ст.12,19,78,116,125,126,152 ЗК України, та керуючись ст.ст. 209,213,214,215 ЦПК України,суд ,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Вінтоняк М.Б.

Повний текст рішення виготовлено 19.01.2016 року