АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6693/16 Головуючий 1 інст. - Литвинова А.В.
Справа № 628/1895/14-ц
Категорія : житлові Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Івах А.П., Кокоші В.В.,

за участю секретаря - Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Куп'янський районний відділ Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Куп'янський районний відділ Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що він є власником 11/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1, інші 14/25 частин належить його батьку ОСОБА_3. Разом з ним у домоволодінні за вищевказаною адресою зареєстровані його син - ОСОБА_4, 1997 року народження, донька - ОСОБА_5, 2004 року народження та колишня дружина - ОСОБА_2, шлюб з якою розірвано ще 18 вересня 2012 року. Відповідачка з 05 серпня 2012 року по теперішній час у будинку за місцем реєстрації не проживає.

Тому, ОСОБА_1 просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зобов'язати Куп'янський районний відділ Державної міграційної служби України в Харківській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У судовому засіданні відповідачка заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що після ухваленням судом апеляційної інстанції рішення про її вселення, вона звернулася до відділу Куп'янського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про примусове виконання рішення, яке досі є невиконаним через те, що ОСОБА_1 неодноразово не знаходиться вдома.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає доведеними свої позовні вимоги, зазначає, що навіть після ухвалення судом рішення про вселення відповідачки ніякої зацікавленості в спірному житлі вона не проявляла, з урахуванням того, що перешкод по вселенню їй не чинилося.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка має бажання жити у спірному домоволодінні, у судовому порядку довела своє право на вселення, проте судове рішення не виконується тривалий час незалежно від її бажання, тому її відсутність за місцем проживання тривалий час відбувається з поважних причин.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є власником 11/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за договором дарування від 11 лютого 2002 року, інші 14/25 частин належить ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно довідки виконавчого комітету Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області у домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, його син - ОСОБА_4, 1997 року народження, донька - ОСОБА_5, 2004 року народження та колишня дружина - ОСОБА_2, 1976 року народження (а.с.10).

Заочним рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.7).

Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 підтверджується актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 03 червня 2014 року, складеного в присутності власника будинку, двох сусідів даного будинку та представника квартального комітету Курилівської сільської ради Харківської області. В акті зазначено, що ОСОБА_2 не мешкає в будинку за місцем реєстрації з 05 серпня 2012 (а.с. 8).

Право власності має абсолютний характер, зміст якого складає правомочність власника володіти, користуватися та розпоряджуватися належним йому майном.

Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч.2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2013 року усунено перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщенням по АДРЕСА_1, вселено ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми у вищевказаний будинок (а.с.52).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Куп'янського міськрайонного управління юстиції від 09 червня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про вселення ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми у житлове приміщення по АДРЕСА_1 (а.с.74).

Судом встановлено, що державним виконавцем вчинялося ряд дій щодо виконання рішення суду про вселення у спірне домоволодіння відповідачки, проте рішення суду від 25 листопада 2013 року наразі є невиконаним через відсутність вкотре позивача у призначений час за місцем його проживання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія судів приходить до висновку, що суд вірно оцінив поважність вказаних причин непроживання відповідачки поважними.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: А.П. Івах

В.В. Кокоша