Номер провадження: 22-ц/785/4856/16
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, третя особа КП ЖКС «Порто-Франківський»,

встановила:

20 лютого 2015 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом та згідно заяви про уточнення позовних вимог від 16.02.2016 р. просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 11294,76 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., вартість судової експертизи у розмірі 3686,40 грн., банківські послуги у розмірі 34,86 грн., судовий збір у справі.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею і користується квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 з 15 липня 1996 р. З вини відповідача, який проживає поверхом вище, 18 липня 2012 року було залито її квартиру, з причини прориву труби водопостачання у квартирі відповідача.

Вина відповідача в залитті квартири встановлена актом огляду комісії 20.07.2012 р.

В результаті залиття квартири їй завдана матеріальна шкода, яка згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи становить 11294,76 грн. Також нею проведена оплата вартості експертизи, яка у даному випадку складає: 3686,40 грн. та 34,86 грн. - банківські послуги. Завдану їй моральну шкоду внаслідок залиття квартири позивач оцінила у розмірі 2000 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність своєї вини у залитті квартири.

Справа була розглянута у відсутність представника третьої особи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково та було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 11294,76 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3686,40 грн. та банківські послуги у розмірі 36,86 грн., а всього стягнуто 16 261,62 грн.

В іншій частині позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що позивачка є власником квартири №25, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач - власником квартири № 30 у тому ж будинку, яка розміщена поверхом вище квартири позивачки, а тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України вважаються встановленими і не заперечуються сторонами.

Спірним в даному випадку є питання стосовно того, чи зобов'язаний відповідач відшкодувати шкоду позивачці завдану залиттям її кватири.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, Актом КП ЖКС «Порто-Франківський», дільниці № 8 було встановлено, що в результаті залиття кухні квартири №25, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був відслоєнний штукатурний шар до дранки по тріщині вздовж стелі, де маються жовті плями. Залиття квартири було здійснено з квартири, яка знаходиться поверхом вище, а саме з кв. №30 за вищевказаною адресою, власником якої є ОСОБА_3С.(а.с.6).

Зазначений Акт матеріалами справи не спростований.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1549 від 16.11.2015 р. причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є халатне відношення до сантехнічних приладів власника по АДРЕСА_1. Вартість ремонтно-відновлюваних робіт, спричинених внаслідок залиття приміщення квартири АДРЕСА_1 складає 11294,76 грн.

З цих підстав суд дійшов правильного висновку про те, що в залитті квартири позивачки винний відповідач ОСОБА_3, який допустив прорив труби водопостачання в своїй квартирі, внаслідок чого сталося залиття квартири позивачки.

Так, вирішуючи спір щодо відшкодування шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Згідно ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, тобто покладає не тільки права, але й обов'язки, в тому числі обов'язок належного утримання санітарно-технічних та інших приладів.

У відповідності до ст.ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку щодо наявності вини відповідача в залитті квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачці, у зв'язку з чим стягнув з відповідача на користь позивачки завдану матеріальну шкоду у розмірі 11294,76 грн.

Статтею 1167 ЦК України передбачено відшкодування завданої особі моральної шкоди.

В даному випадку моральна шкода, яка завдана позивачі, полягає в негативних емоціях та переживаннях з приводу залиття квартири, неможливості нормального користування нею, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації на протязі тривалого часу. Таку шкоду, з урахуванням конкретних обставин справи, суд оцінив в розмірі 1000 грн., яка у відповідності до ст. 1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку суду також не спростовують.

Так, в апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3 посилається на те, що Акт комісії від 20.07.2012 року складений при невідомих обставинах та невідомими особами. Однак, зазначені доводи спростовуються текстом Акту, який складений а результатами обстеження квартири позивачки майстрами ділянки № 8 КП ЖКС «Порто-Франківський» від 20.07.2012 року (а.с.6). Той факт, що даний Акт був складений на третій день після залиття квартири, не спростовує обставин, які викладені в Акті.

Також не спростовує зазначених обставин і той факт, що майстри ділянки № 8 не були в квартирі відповідача ОСОБА_3, оскільки зазначені майстри встановили причину залиття квартири позивачки, оглянувши її з внутрішньої сторони.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

У відповідності до ст. 88 ЦК України суд також дійшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат.

Вартість проведеної будівельно-технічної експертизи склала 3686,40 грн., що підтверджується квитанцією № КП/5485/1 від 06.05.2015 р.

Вартість банківських послуг складає 36,86 грн., що підтверджується квитанцією № КП/5485/Т від 06.05.2015 р.

Вартість судових витрат позивачки склала 243,60 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1).

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки всі вищезазначені витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко