Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/2010/15 Головуючий у 1 інстанції: Іжевська Н.Г.
Провадження №22ц/778/2184/16 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Савченко О.В.,

Маловічко С.В.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Запоріжгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Запоріжгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що відповідачі є споживачами газу, проте плату за надання послуг із газопостачання не оплачують, у зв'язку з чим станом на 1 серпня 2014 року виникла заборгованість у сумі 1156 грн. 54 коп., яка була стягнута з ОСОБА_3 судовим наказом від 06.11.2014 року. Посилаючись на те, що ухвалою суду від 22.12.2014 року судовий наказ скасовано за заявою боржника, позивач просив стягнути на його користь із відповідачів солідарно зазначену заборгованість.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Запоріжгаз» заборгованість за природний газ в сумі 268,58 грн. та судовий збір. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Відповідачі направили заяву про розгляд справи за їх відсутності. Колегія суддів визнала за можливу на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку із такими обставинами.

Встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до довідки Центру обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради від 12 червня 2014 року № 10/19 (а.с. 6) зареєстрованими значаться ОСОБА_3 і ОСОБА_4

06 вересня 2006 року між ВАТ «Запоріжгаз» та ОСОБА_3 було укладено договір № 104113837 про надання послуг з газопостачання.

За п.5.1.11,5.2.10 договору споживач зобов'язаний вносити плату за спожитий природний газ на відповідний рахунок виконавця, відкритий в уповноваженому банку на номер рахунку, зазначеного в договорі. Споживач має право на проведення перерахунку за фактично надані послуги з газопостачання (у разі відсутності лічильника газу) за період не більше як шість місяців у разі тимчасової відсутності за основним місцем проживання споживача або осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні споживача за умови подання у місячний термін до виконавця письмової заяви з відповідними підтверджувальними документами.

Пунктом 5.2.5 Договору передбачено, що у разі відсутності лічильника газу споживач зобов'язаний письмово повідомляти не пізніше, ніж у місячний строк виконавця про всі зміни, що стосуються кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні споживача (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість споживачів за надані послуги за період з вересня 2006 року по грудень 2014 року становить 1 156,54 грн (а.с.10).

12 березня 2013 року представниками управління «Запоріжміськгаз» ПАТ «Запоріжгаз» відповідачеві ОСОБА_3 було вручено попередження про відключення від газопостачання, у зв'язку з наявністю заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 1 064,04 грн. 23 березня 2013 року позивачем в присутності ОСОБА_3 було проведено відключення квартири останнього від газопостачання шляхом опломбування крану вводу, про що складено акт про відключення (підключення) газових приладів (а.с. 15).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року (а.с. 5) скасовано судовий наказ від 06 листопада 2014 року, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за заявою ПАТ «Запоріжгаз» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за природний газ у розмірі 1 156,54 грн.

19 липня 2014 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» в присутності ОСОБА_3 було виявлено порушення опломбування, та зафіксовано, що плита переопломбована пломбою № R12296765 (а.с. 16).

Судовим рішенням від 20 червня 2014 року ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 31).

Про зміни у складі сім'ї у порядку, передбаченому п.5.2.5 Договору, ОСОБА_3 ПАТ «Запоріжгаз» письмово не повідомляв.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 посилався на пропуск «Запоріжгазом» строку позовної давності і на фактичне не проживання ОСОБА_4 в квартирі з 2006 року (а.с.29-30)

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природний газ в межах строку позовної давності, який, на думку суду, обчислюється з березня 2012 року. Співвідповідач ОСОБА_4 судовим рішенням в іншій справі визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а отже не являлася споживачем послуг, а тому не має ніяких зобов'язань перед газопостачальником.

Проте повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами - споживачами газу регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 (далі - Правила), положеннями ЖК і ЦК України, та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, у ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов'язок споживача послуг сплачувати за надані житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 17 Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру плати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Такий же строк розрахункового періоду за отримані послуги встановлений у п. 7 Правил користування приміщенням житлових будинків і затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Також, згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Статтями 64,67 ЖК України передбачений солідарний обов'язок наймача і членів його сім'ї щодо своєчасного внесення плати за комунальні послуги.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про внесення щомісячних платежів починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Саме таких правових висновків щодо переривання строку позовної давності поданням кредитором заяви про видачу судового наказу дійшов Верховний Суд України у справі №6-931 цс 15 від 13.01.2016 року.

У листопаді 2014 року у зв'язку із подачею позивачем заяви про видачу судового наказу перебіг позовної давності перервався, а тому висновок суду першої інстанції про те, що перебіг позовної давності перервався у березні 2015 року у зв'язку із пред'явленням позову у цій справі не відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Доводи відповідачів про те, що заява про видачу судового наказу стосувалася тільки одного боржника, а тому строк позовної давності щодо іншого відповідача ОСОБА_4 не переривався являються неспроможними.

Видача судового наказу стосовного одного із кількох боржника у відповідності до ст. 264 ч.2 ЦК України перериває позовну давність стосовно всіх боржників.

Визнання одного із солідарних боржників - відповідача ОСОБА_4 у червні 2014 року такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не звільняє її від солідарного обов'язку зі сплати заборгованості за спожиті комунальні послуги за спірний період часу в межах строку позовної давності.

У порядку, передбаченому умовами договору про газопостачання, споживачі не повідомили газопостачальника про зміни, що стосуються кількості зареєстрованих осіб.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пленумом Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Як встановлено судом, позивач у цій справі не брав участі у справі про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом з підстав не проживання в ньому з 2006 року, а тому судове рішення від 20 червня 2014 року не має для нього преюдиційного значення.

Встановлення факту втрати ОСОБА_4 права користування квартирою пов'язується з набранням законної сили рішенням суду від 20 червня 2014 року. Проте, із доданої до матеріалів справи копії судового рішення вбачається, що воно не набрало законної сили (а.с.31 зворот).

За таких обставин передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від обов'язку зі сплати заборгованості в межах строку позовної давності, не має, оскільки рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування житлом не набрало законної сили, про зміну у складі сім'ї у порядку, передбаченому умовами договору про газопостачання, виконавець послуг не повідомлявся.

Крім того, зазначені у судовому рішенні факти встановлено судом у червні 2014 року, що не впливає на суть правовідносин, які склалися між сторонами у справі зв'язку з невиконаннями ними обов'язку зі сплати щомісячних платежів до червня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума заборгованості підлягає стягненню у повному розмірі, оскільки у 2014 році споживачі сплатили 75 грн., тоді як сума щомісячних нарахувань становила тільки 1,42 грн., не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам законодавства.

Внесення відповідачами у березні,червні і липні 2014 року грошових коштів у розмірі 20, 20 і 35 грн. на погашення заборгованості , тобто вчинення боржником дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Крім того, вказані дії були вчинені боржником після спливу позовної давності за вимогами, строк виконання яких настав у 2006 - березні 2011 р.р.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про порушення судом першої інстанції 6нонрм матеріального і процесуального права, що за змістом ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового - про часткове задоволення позову. Позивачем пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості зі сплати щомісячних платежів за період з 2006 року по листопад 2011 року на загальну суму 809, 76 грн. З відповідачів на користь виконавця послуг підлягає стягненню солідарно заборгованість в межах строку позовної давності за період з листопада 2011 року по грудень 2014 року в загальній сумі 346 грн. 78 коп.

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Запоріжгаз» підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції пропорційно частки задоволених позовних вимог у загальній сумі 19 грн. 60 коп. в рівній частці з кожного відповідача, тобто по 9 грн. 80 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст.307,309,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Запоріжгаз» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2015 року по цій справі скасувати і ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Запоріжгаз» задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Запоріжгаз» заборгованості за надані послуги з газопостачання за період з листопада 2011 року по грудень 2014 року в загальній сумі 346 грн. 78 коп. (триста сорок шість гривень 78 коп.).

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 2006 року по листопад 2011 року на суму 809грн. 76 коп. відмовити за спливом строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Запоріжгаз» компенсацію судових витрат по 9 грн. 80 коп. (дев'ять гривень 80 коп.) з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: