Справа №597/257/16-ц
Провадження №2/597/156/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Николайчук З.М.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Представник позивачки у позовній заяві просить стягнути з відповідачки в користь позивачки борг на суму 8500,00 доларів США, що еквівалентно 223125,00 гривням, 3% річних від даної суми боргу, що становить 22117,00 гривень, 1000,00 євро, що еквівалентно 29599,00 гривням, 3% річних від даної суми боргу, що становить 2934,00 гривні та судові витрати по справі в сумі 551,20 гривні, покликаючись на те, що 01.12.2012 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8500,00 доларів США та 1000,00 євро під 2% місячних, які зобов'язалась повернути до 02.03.2016 року, що підтверджується розпискою від 01.12.2012 року написаною ОСОБА_3 власноручно. У встановлений строк відповідачка позивачці грошових коштів не повернула, що стало підставою для звернення в суд із даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник змінили позовні вимоги в сторону зменшення, просять стягнути з відповідачки в користь позивачки борг в сумі 8000,00 доларів США та 1000,00 євро, 3% річних від суми боргу 1000,00 євро, що становить 2934,00 гривні та судові витрати по справі в сумі 551,20 гривні.

При цьому позивачка та її представник покликаються на те, що 14.12.2013 року відповідачка повернула позивачці 1500,00 доларів США, з яких 500,00 доларів тіло позики, 1000,00 доларів відсотки за користування грошима, що передбачені договором позики.

У зв'язку з цим відмовляються від частини позовних вимог, що стосуються 3% річних від суми 8000,00 доларів боргу, однак підтримують решту позовних вимог в тому числі і 3% річних від суми 1000,00 євро, що еквівалентно 29599,00 гривням і становить за період з 01.12.2012 року по 21.03.2016 року 2934,00 гривні.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні змінений позов визнали частково в частині 1800,00 доларів США та 1000,00 євро, пояснивши при цьому, що відповідачка повертала позивачці позичені кошти, однак не має цьому документального підтвердження, крім розписки від 14.12.2013 року, згідно якої повернула 1500,00 доларів США, як відсотки за договором позики.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінений позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного:

згідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно розписки від 01.12.2012 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_1 8500,00 доларів США та 1000,00 євро під 2% на невизначений строк.

Відповідно до ст.530 ч.2 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно вимоги про повернення грошових коштів по розписці від 01.12.2012 року представник позивачки ОСОБА_2 звертався до відповідачки і встановив строк виконання грошового зобов'язання 02.03.2016 року, що не суперечить вищевказаній статті цивільного кодексу України.

Встановлено, що договором позики, яким є розписка від 01.12.2012 року передбачена сплата відсотків за користування грошима в розмірі 2% на місяць від суми боргу, про що не конкретизовано у розписці від 01.12.2012 року, однак підтверджено в судовому засіданні позивачкою та не заперечувалось відповідачкою.

Розпискою від 14.12.2013 року підтверджується те, що ОСОБА_3 повернула ОСОБА_1 1500,00 доларів США в якості відсотків за користування грошовими коштами, що передбачені розпискою. В тій же розписці міститься запис про те, що станом на 14.12.2013 року залишився непогашеним борг в сумі 8000,00 доларів США.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, 14.12.2013 року відповідачка повернула їй 2000,00 доларів США, з яких 500,00 доларів тіло позики, 1500,00 доларів відсотки, тому станом на 14.12.2013 року залишався непогашеним борг в сумі 8000,00 доларів США. У зв'язку з пред'явленням в судовому засіданні відповідачкою даної розписки вона і змінила позовні вимоги і не претендує на відсотки нараховані на суму боргу 8000,00 доларів США.

До пояснень відповідачки про те, що 14.12.2013 року вона повернула позивачці 2000,00 доларів США і що її борг перед позивачкою складає 1000,00 євро і 1800,00 доларів, суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються самою розпискою від 14.12.2013 року в якій зазначено про залишок боргу в сумі 8000,00 доларів США та поясненнями позивачки.

Крім цього, суд вважає дану обставину такою, що не має ключового значення для справи, оскільки договір позики укладався, як видно із розписки та підтверджено сторонами 01.12.2012 року, частину коштів відповідачка повернула позивачці 14.12.2013 року, тобто через 1 рік і 13 днів, а як встановлено в судовому засіданні договором позики передбачено сплату відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 2% на місяць від суми боргу, або 24% річних, що перевищує 2000,00 доларів США, на яких наполягає відповідачка (8500,00*24/100=2040,00).

Крім цього, відповідачка від позовної вимоги про стягнення відсотків нарахованих на суму боргу 8000,00 доларів відмовилась, змінивши позовні вимоги в судовому засіданні, тому дане питання не є предметом розгляду.

Відповідачка не надала суду жодних доказів повернення нею грошових коштів позивачці в тій сумі на якій вона наполягає, визнавши борг в сумі 1800,00 доларів США та 1000,00 євро.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, факт невиконання боржницею у повному обсязі свого грошового зобов'язання також стверджується позивачкою, яка надала як доказ оригінал розписки від 01.12.2012 року.

Відповідно до положень ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Борг перед позивачкою в сумі 1000,00 євро відповідачка визнала, визнавши в цій частині її позов.

Суд вважає, що дане часткове визнання відповідачкою позову слід прийняти, згідно ст.174 ЦПК України.

Суд також вважає, що оскільки у визначений строк відповідачка позичених грошових коштів позивачці не повернула, то в даному випадку має місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідачки в користь позивачки заборгованостіза договором позики в сумі 8000,00 доларів США та 1000,00 євро в еквівалентідо національної валюти України - гривні за офіційним курсом на день виконання рішення, виходячи із положень ст.533 ч.2 ЦК України, згідно яких, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Що стосується трьох відсотків річних від суми боргу 1000,00 євро, які позивачка просить стягнути з відповідачки в її користь за період з 01.12.2012 року по 21.03.2016 року в сумі 2934,00 гривні, суд вважає, що дану позовну вимогу також слід задоволити, оскільки станом на день розрахунку - 21.03.2016 року офіційний курс євро до гривні становив 2959,94 грн. за 100 євро.

Тому розрахунок 3% річних слід розрахувати за наступною формулою:

29599,00*3*1206/365/100=2934,00, де:

29599,00 - сума заборгованості:

1206 - кількість днів прострочення.

Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що хоча договором позики і встановлений інший розмір відсотків - 2% місячних, що складає 24% річних, в даному випадку слід застосувати саме той розмір відсотків, про який просять позивачка та її представник - 3% річних, оскільки це не є на шкоду інтересам відповідачки, а навпаки значно зменшує її заборгованість.

Також суд вважає, що згідно ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивачки понесені судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 551,20 гривні при подачі позову до суду.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що змінений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу слід задоволити та стягнути з відповідачки в користь позивачки 8000,00 доларів США та 1000,00 євро боргу за договором позики в національній валюті України - гривні за офіційним курсом на день виконання рішення. Також слід стягнути з відповідачки в користь позивачки 3485,20 грн. відсотків та судових витрат по справі, з яких 2934,00 грн. відсотки, а 551,20 грн. судові витрати.

Враховуючи положення ст.213 ЦПК України, згідно яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, суд вважає, що виконав всі вимоги цивільного судочинства та вирішив дану справу згідно із законом. Рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.526, 530, 533, 545, 625, 1046, 1046-1049 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Змінений позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки м.Заліщики вул.Наддністрянська 46 Тернопільської області в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки м.Заліщики вул.Шашкевича 40 Тернопільської області 8000 (вісім тисяч) доларів США та 1000 (одну тисячу) євро боргу за договором позики в національній валюті України - гривні за офіційним курсом на день виконання рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 Романівни03.05.1976 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки м.Заліщики вул.Наддністрянська 46 Тернопільської області в користь ОСОБА_1 Іларіонівни15.02.1974 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки м.Заліщики вул.Шашкевича 40 Тернопільської області 3485 (три тисячі чотириста вісімдесят п'ять) гривень 20 копійок відсотків та судових витрат по справі.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя

ОСОБА_5