У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення матеріальної шкоди, за касаційною скаргою Рибака Євгена Володимировича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 серпня 2015 року та на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовомдо Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі - ПрАТ «Європейський страховий альянс») про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12 507 грн 94 коп., пені в сумі 4 084 грн 44 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 вересня 2014 року ОСОБА_8, керуючи автомобілем «ПАЗ-3205», державний номерний знак НОМЕР_1, виїхав на перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора та допустив зіткнення із автомобілем «ГАЗ-33021», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався на «зелений» сигнал світлофора. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно звіту № 14/11 від 14 листопада 2014 року вартість відновлювальних робіт автомобіля «ГАЗ-33021», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 13 017 грн 94 коп. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 7 жовтня 2014 року ОСОБА_8визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Оскільки цивільно-правова відповідальність власникатранспортного засобу «ПАЗ-3205», державний номерний знак НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс», позивач звернувся до товариства з заявою про відшкодування матеріальної шкоди. ПрАТ «Європейський страховий альянс»прийнято рішення про виплату відшкодування в сумі 6 647 грн 21 коп, проте зазначеної виплати в добровільному порядку здійснено не було.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду (страхове відшкодування) в розмірі 12 507 грн 94 коп., пеню в сумі 2 904 грн 24 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_6 пені скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача пеню за період з 17 лютого 2015 року по 4 серпня 2015 року включно в сумі 3 366 грн 90 коп.

В задоволенні вимог про стягнення пені за період з 4 грудня 2014 року по 16 лютого 2015 року відмовлено.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Європейський страховий альянс» просить оскаржувані судові рішення змінити, а саме стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 6 647 грн 21 коп. та пеню в сумі 1 860 грн 31 коп., в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ПАЗ-3205», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», майнова шкода, завдана в результаті ДТП має бути відшкодована останнім в межах ліміту відповідальності, передбаченого страховим полісом. Враховуючи, що останнім не вжито всіх заходів для виплати цього відшкодування у встановлені законом строки, суд прийшов до висновків про наявність підстав для стягнення з відповідача пені, відповідно до вимог статті 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, апеляційний суд зазначав, що визначений судом період нарахування не узгоджується з положеннями статті 36.2 Закону, оскільки із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся 18листопада 2014 року, а тому останній день виплати припадав на 16 лютого 2015 року. Таким чином право позивача на стягнення пені виникло лише з17 лютого 2015 року.

Проте повністю погодитися із висновками суду апеляційної інстанції не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 28 вересня 2014 року ОСОБА_8, керуючи автомобілем «ПАЗ-3205», державний номерний знак НОМЕР_1, у м. Чернігові на перехресті вул. Любецька - вул. Войкова, виїхав на перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем «ГАЗ-33021», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по вул. Любецька на «зелений» сигнал світлофора.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 7 жовтня 2014 рокуОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ПАЗ-3205», державний номерний знак НОМЕР_1, була забезпечена ПрАТ «Європейський страховий альянс» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0057717 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн, франшиза 510,00 грн.

Згідно висновку Чернігівської регіональної товарної біржі від 14 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «ГАЗ-33021», державний номерний знак НОМЕР_2, на дату оцінки складає 13 017 грн 94 коп.

ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодження належного йому автомобіля.

Як вбачається з листа ПрАТ «Європейський страховий альянс» №83713 від 07 квітня 2015 року, останнім прийняте рішення про виплату страховго відшкодування в сумі 6 647 грн 21 коп., однак станом на час звернення позивача до суду вказану сума виплачена не була.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 32.7. ст. 32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Однак якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (п. 36.2. ст. 36 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, розраховується з урахуванням зносу, за мінусом втрати товарної вартості транспортного засобу та за вирахуванням податку на додану вартість.

Заперечуючи проти позову, ПрАТ «Європейський страховий альянс» зазначало про те, що стягуючи зі страховика суму страхового відшокодування на підстві висновку про вартість відновлюваного ремонту 14 листопада 2014 року судами не враховано приписів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено визначення суми страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, без урахування коефіцієнта втрати товарної вартості та за вирахуванням податку на додану вартість.

Вирішуючи спір по суті, суди в основу рішення про визначення розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, поклали наданий позивачем висновок Чернігівської регіональної товарної біржі від 14 листопада 2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 13 017 грн 94 коп, у рахунок відшкодування яких із ПрАТ «Європейський страховий альянс» за відрахуванням франшизи стягнуто 12 507 грн 94 коп.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 4 роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України).

Автомобіль позивача 2000 року випуску, тобто на час ДТП його строк експлуатації становив 14 років (а. с. 16).

У висновку від 14 листопада 2014 року експерт зазначає, що вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ складає 13 017 грн 94 коп., втрата товарної вартсоті КТЗ становить 0 грн (а. с. 17).

Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна та Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для фототехніки.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 (п. 7.39 Методики).

Залишаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення страхового відшкодування без змін, на порушення приписів ст. 303 ЦПК Україниапеляційний суд, на вказані норми процесуального права, Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка містить спеціальні норми матеріального права, та визначає порядок визначення фізичного зносу КТЗ, уваги не звернув, та не перевірив фізичний знос автомобіля згідно з вищенаведених пунктів Методики.

Разом з тим суд апеляційної інстанції не перевірив чи враховано ПДВ експертом при наданні висновку з визначення вартості відновлюваного ремонту, оскільки у додатках до вказаного висновку експертом надано копію калькуляцію вартості відновлюваних робіт не належної якості, з тексту якої неможливо встановити чи входить у визначений суму розмір ПДВ.

У п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 1 січня 2015 року.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3 500 грн, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув і не з'ясував, чи були підстави для присудження з відповідача компенсації понесених позивачем витрат на правову допомогу, а якщо так, то який граничний розмір такої компенсації.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на вищевказані вимоги законодавства, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України доводи апеляційної скарги ПрАТ «Європейський страховий альянс» та докази, надані на її обґрунтування, належним чином не перевірив.

Таким чином, ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції повністю не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Рибака Євгена Володимировича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак