Справа № 360/2823/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Бородянська селищна рада Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4, про визнання рішення частково недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи Бородянська селищна рада Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання рішення частково недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_2 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи Бородянська селищна рада Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4, про визнання рішення частково недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до направлення виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів від 3 липня 1990 року її (позивачки) батько ОСОБА_2 та члени його родини дружина ОСОБА_5 і вона (позивачка), на той час ОСОБА_6, були переселені з с.Базар Народицького району Житомирської області в звязку з радіоактивним забрудненням даного населеного пункту внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, до смт.Бородянка Київської області, де за рішенням виконкому Бородянської районної ради народних депутатів від 23 травня 1991 року № 66 для них був придбаний житловий будинок № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області.

Рішенням виконкому Бородянської районної ради від 7 квітня 1992 року № 5 було затверджено акт передачі даного житлового будинку у власність ОСОБА_2 на підставі постанови КМ УРСР № 149 від 30 червня 1990 року «Про передачу громадянам, переселеним з території, що зазнала радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, житлових будинків в особисту власність» та передано вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами у власність ОСОБА_2 на сімю в складі трьох осіб: ОСОБА_2 (голова), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (дочка дружини).

На підставі зазначено акту ОСОБА_2 зареєстрував право власності на вказаний будинок лише за собою, незважаючи на те, що будинок був наданий на всіх членів сімї і в порядку компенсації за втрачений будинок в с.Базар, який належав на праві власності ОСОБА_5

5 травня 2014 року мати позивачки та відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5 померла.

Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, подавши в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини відповідну заяву до нотаріуса, однак, 6 листопада 2015 року державний нотаріус Бородянської райдержнотконтори відмовив їй (позивачці) у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавиці частину вказаного будинку, мотивуючи свою відмову тим, що спірний будинок не входить до складу спадщини, так як ОСОБА_5 за життя не набула права власності на нього.

Вважала, що матері належала 1/3 частина вказаного будинку, а так як спадкоємцями, які прийняли спадщину є вона (позивачка), її батько ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3, то кожен з них має право на спадкування 1/9 частини будинку.

Тому просила визнати рішення виконкому Бородянської районної ради Київської області від 7 квітня 1992 року про затвердження акту передачі будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка у власність ОСОБА_2 частково недійсним, визнати даний будинок спільною сумісною власністю ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_1, визначити, що частка кожного із співвласників цього будинку на час передачі його у власність являється рівною та становить по 1/3 його частині, визнати за нею (позивачкою) право власності на 4/9 частини вказаного будинку.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали до суду зустрічний позов та просили визнати частково недійсним те ж рішення виконкому Бородянської районної ради Київської області від 7 квітня 1992 року, визнати даний будинок спільною сумісною власністю ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, визнати за кожним із вказаних співвласників право на 1/5 частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області, визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на 1/15 частину даного будинку, а вцілому визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/15 його частини, за ОСОБА_4 визнати право власності на 1/5 частину будинку, оскільки як ОСОБА_4, так і ОСОБА_3 також були переселені разом з ОСОБА_2 з с.Базар до смт.Бородянки та входили до складу його сімї на час передачі йому будинку у власність.

ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов та теж просив визнати частково недійсним рішення виконкому Бородянської районної ради Київської області від 7 квітня 1992 року, визнати даний будинок спільною сумісною власністю ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, визнати за кожним із вказаних співвласників право на 1/5 частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області, визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на 1/15 частину даного будинку та визнати право власності на 4/15 його частини.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 позов ОСОБА_1 підтримав та викладене підтвердив, зустрічні позови визнав частково, в частині, що не суперечить основному позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнав частково, зустрічний позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_3 та її і відповідачки ОСОБА_8 представник ОСОБА_9 позов ОСОБА_1 також визнали частково, зустрічний позов підтримали.

Бородянська районна державна адміністрація, Бородянська селищна рада та Бородянська райдержнотконтора своїх представників в судове засідання не направили, просили справу розглядати без їх участі.

Вислухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_7, відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та представника відповідачів ОСОБА_9, покази свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позови ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 підлягають до часткового задоволення, а позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що з 23 грудня 1989 року ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого у них 6 вересня 1990 року народилася дочка ОСОБА_5 (після шлюбу ОСОБА_12) Н.М. і всі вони, а також дочка ОСОБА_5 від першого шлюбу ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_1) Т.М., ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2 в належному ОСОБА_5 на праві власності житловому будинку № 28 по вул.Радянській, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5-13,75,131) та визнається сторонами.

3 липня 1990 року виконавчим комітетом Житомирської обласної ради народних депутатів було видане направлення № 12423 для працевлаштування та забезпечення житлом ОСОБА_2Є та членів його сімї: ОСОБА_5 дружини та ОСОБА_6 дочки дружини, які переселялись з с.Базар Народицького району в звязку з радіоактивним забрудненням цього населеного пункту внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.169).

Рішенням виконавчого комітету Бородянської районної ради народних депутатів від 23 травня 1991 року № 66, відповідно до постанови ОСОБА_13 міністрів УРСР та Укрпрофради від 14 грудня 1989 року № 315 та постанови ОСОБА_13 Міністрів УРСР від 21 травня 1990 року № 115, було вирішено купити житловий будинок в смт.Бородянка по вул.Леніна, 58-а з метою забезпечення житлом ОСОБА_2 та його сімї, переселенців із с.Базар Народицького району Житомирської області в звязку з радіоактивним забрудненням цього населеного пункту внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.168).

На підставі даного рішення за договором купівлі-продажу від 25 червня 1991 року виконком Бородянської Районної ради народних депутатів купив вказаний будинок № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області і за ним (виконкомом) 1 квітня 1992 року було зареєстроване право власності на цей будинок (а.с.56-57,99,118).

Рішенням виконавчого комітету Бородянської районної ради від 7 квітня 1992 року було затверджено акт передачі житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка у власність ОСОБА_2 та передано даний будинок ОСОБА_2 на сімю в складі трьох чоловік (а.с.17).

Як вбачається з копії самого акту, затвердженого рішенням виконкому Бородянської районної ради від 7 квітня 1992 року, зазначений житловий будинок № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка був переданий виконкомом Бородянської районної ради народних депутатів безкоштовно в особисту власність ОСОБА_2 на сімю в складі трьох чоловік: ОСОБА_2 голова, ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_6 дочка дружини (а.с.119-120).

На підставі даного акту 5 серпня 1992 року за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на вказаний будинок (а.с.28,99).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5-8,58-59,61,63,128,130-131) та що визнається сторонами, в даному будинку № 58-а по вул.Леніна (на даний час Центральна) в смт.Бородянка з часу його передачі ОСОБА_2 в 1992 році разом з ним (ОСОБА_2Є.) були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_5 ( з 6 серпня 1992 року по день смерті 5 травня 2014 року), її дочка ОСОБА_6 (на даний час ОСОБА_1) Т.М., ( з 6 серпня 1992 року по 2000 рік), їх спільна дочка ОСОБА_5 (на даний час ОСОБА_12) Н.М., (з 6 серпня 1992 року по даний час) та мати ОСОБА_2 ОСОБА_4 (з 6 серпня 1992 року по даний час).

Відповідно до п.3 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 р. N 706, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, які самостійно переселяються із зон безумовного (обов'язкового), гарантованого добровільного відселення та посиленого радіоекологічного контролю, одержують направлення для переселення та працевлаштування за зразком, що додається. Направлення видається на підставі заяви громадянина за підписом усіх повнолітніх членів сім'ї, які виявили бажання переселитися, та довідки з місця проживання про склад сім'ї. В разі переселення із зони посиленого радіоекологічного контролю сім'ї, у складі яких є вагітні жінки або діти до 18 років, додатково подають висновки лікарсько-консультаційної комісії про неможливість проживання у цій зоні. У направлення вписуються всі члени сім'ї, які проживають у

будинку (квартирі) і виявили бажання переселитися. При цьому також ураховуються тимчасово відсутні члени сім'ї, за якими згідно із законом зберігається житлове приміщення. Направлення видається відповідною обласною державною адміністрацією за попереднім оформленням його районною державною адміністрацією або виконкомом міської (міста обласного підпорядкування) ОСОБА_13 народних депутатів.

Відповідно до п.1,5 та 8 Порядку забезпечення житлом громадян, які підлягають додатковому переселенню з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою ОСОБА_13 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 21 травня 1990 р. N 115, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, які проживають на територіях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, і переселяються на інше місце проживання, забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, в будинках державного і громадського житлового фонду. Жилі приміщення за новим місцем проживання надаються громадянам, які фактично проживали і були прописані на час переселення в населеному пункті, що зазнав радіоактивного забруднення. При цьому враховуються також тимчасово відсутні члени сім'ї, за якими згідно з законом зберігається жиле приміщення. Для забезпечення житлом сімей, які переселяються, виконкоми місцевих ОСОБА_13 народних депутатів, підприємства і організації можуть купувати в будь-якому населеному пункті республіки, крім м. Києва і курортних місцевостей, за договірними цінами жилі будинки та квартири у громадян, що належать їм на праві особистої власності, а також будинки і квартири в будинках громадського житлового фонду, що не використовуються, - за їх залишковою балансовою вартістю.

Відповідно до п.1 ОСОБА_13 Міністрів УРСР від 30 червня 1990 р. N 149 «Про передачу громадянам, які переселені з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, жилих будинків в особисту власність», яка діяла на час передачі спірного будинку у власність, жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями державного або громадського житлового фонду, в які переселені в 1986-1990 роках чи переселятимуться громадяни з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, передаються їм безкоштовно в особисту власність.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки с.Базар Народицького району Житомирської області відповідно до ОСОБА_13 від 23 липня 1991 р. N 106 «Про організацію виконання постанов Верховної ОСОБА_13 Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, було віднесено до зони безумовного (обовязкового) відселення, ОСОБА_14 та членам його сімї ОСОБА_15 і ОСОБА_6 в звязку з цим було видане направлення для переселення та працевлаштування, то всі вони мали право на забезпечення їх житлом за новим місцем проживання.

Також суд вважає, що таке ж право на житло мала і відповідачка ОСОБА_3, яка народилася в с.Базар Народицького району Житомирської області 6 вересня 1990 року, тобто після видачі направлення сімї ОСОБА_2 3 липня 1990 року, але до їх фактичного переселення в 1992 році, була повноправним членом даної сімї та переселилась із зони безумовного (обовязкового) відселення до смт.Бородянки разом з батьками, що підтверджується матеріалами справи (а.с.131,173) та показами свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11

Як вбачається з довідки Народицької селищної ради від 11 липня 2016 року, показів свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11, в с.Базар Народицького району Житомирської області, в будинку ОСОБА_5 станом на 28 квітня 1992 року також проживала мати ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка до цього мешкала в с.Великі Кліщі Народицького району Житомирської області та була відселена звідти в звязку з радіоактивним забрудненням цього населеного пункту через аварію на ЧАЕС в с.Лисівку Попільнянського району Житомирської області, але жити там не бажала та переїхала до сина в с.Базар, а пізніше і до смт.Бородянка, де проживає до цього часу (а.с.129-130,170,173).

Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_4 була евакуйована із зони радіоактивного забруднення в с.Лисівку Попільнянського району Житомирської області, не була включена до направлення, виданого Житомирським Облвиконкомом 3 липня 1990 року сімї ОСОБА_2, жодних доказів, які б підтверджували надання їй спірного будинку для проживання як переселеній особі суду не надано, то суд вважає, що права на отримання житла в цьому будинку вона не мала, а тому не має права і на отримання частини даного будинку у власність.

Та обставина, що вона зареєстрована в спірному будинку з 1992 року (а.с.63) сама по собі не може вважатись підставою для передачі частини будинку в її власність.

Також суд не приймає до уваги і посилання позивачки та її представника на переселення ОСОБА_16 вже з с.Базар, разом із сімєю сина, та видачу їм нового направленням з включенням її до членів сімї ОСОБА_14, оскільки жодних доказів цього суду не надано, а додана до зустрічної позовної заяви ксерокопія копії такого направлення, датованого 13 червня 1991 року, не може вважатись належним та допустимим доказом, так як дана ксерокопія ніким не засвідчена і оригінал цього документа суду не наданий, як пояснив представник відповідачки, він втрачений. До того ж, надання будинку ОСОБА_14Є здійснювалось на підставі направлення від 3 липня 1990 року.

Зазначення ж в договорі купівлі-продажу від 25 червня 1991 року, що спірний будинок придбаний для надання житла ОСОБА_2 і його сімї в складі пяти чоловік, прибувших із с.Базар Народицького району Житомирської області в порядку переселення із зони радіоактивного забруднення в результаті аварії на ЧАЕС також не може свідчити про надання цього будинку і ОСОБА_4, а тому теж до уваги судом не приймається.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що житловий будинок № 58-а по вул.Леніна (на даний час Центральна) в смт.Бородянка Київської області був наданий для проживання ОСОБА_2 та членам його сімї ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а тому всі вони як переселені особи мали право на отримання цього будинку у власність в порядку, передбаченому ОСОБА_13 Міністрів УРСР від 30 червня 1990 р. N 149 «Про передачу громадянам, які переселені з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, жилих будинків в особисту власність».

За таких обставин, так як всупереч діючому на той час законодавству, спірний будинок за рішенням виконавчого комітету Бородянської районної ради від 7 квітня 1992 року був переданий в особисту власність лише ОСОБА_2, то дане рішення в цій частині є протиправним, а тому суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позови ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_2, визнати дане рішення в частині передачі житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області у власність ОСОБА_2 на сімю в складі трьох чоловік недійсним та визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності, по ? за кожним, на вказаний будинок.

Також право власності на ? частину даного будинку мала ОСОБА_15, однак, вона померла 5 травня 2014 року (а.с.20), в звязку з чим відповідно до положень ст.25 ЦК України не може набувати жодних прав, а її права підлягають спадкуванню її спадкоємцями на підставі ст.1218 ЦК України.

Як вбачається з копії спадкової справи після померлої ОСОБА_5 (а.с.91-97), спадщину після її смерті прийняли її дочки позивачка по справі ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3, подавши 27 вересня 2014 року відповідну заяву до Бородянської районної державної нотаріальної контори, а також чоловік померлої відповідач ОСОБА_2, який проживав разом із спадкодавицею на день її смерті.

Своїм листом від 6 листопада 2015 року державний нотаріус Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області повідомив позивачку про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку по вул.Леніна, 58-а в смт.Бородянка Київської області в звязку з тим, що ОСОБА_5 за життя не набула права власності на даний будинок або його частину, відповідно, до складу спадщини він не входить (а.с.97).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, позивачка та відповідачі ОСОБА_14 і ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_15 та мають право на спадкування по 1/3 частині кожен спадкового майна.

Так як судом визнано, що спадкодавиця ОСОБА_15 мала право на отримання у власність ? спірного будинку, то її спадкоємці - позивачка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_14Є і ОСОБА_3 успадковують по 1/12 його частині ( 1/3 частина : 3).

За таких обставин, так як позивачка та відповідачі належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, але не можуть оформити своїх спадкових прав у нотаріуса, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині їх позови, визнати за кожним з них право власності на 1/12 частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5

Зважаючи на викладене, в іншій частині в позовах ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а також в позові ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст.1216-1223,1258,1261,1267-1269 ЦК України, Законом України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", Порядком відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 р. N 706, Порядком забезпечення житлом громадян, які підлягають додатковому переселенню з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим постановою ОСОБА_13 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 21 травня 1990 р. N 115, ОСОБА_13 Міністрів УРСР від 30 червня 1990 р. N 149 «Про передачу громадянам, які переселені з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, жилих будинків в особисту власність», ст. 10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Бородянська селищна рада Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4, про визнання рішення частково недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом, позов ОСОБА_3 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи Бородянська селищна рада Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання рішення частково недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом, позов ОСОБА_2 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи Бородянська селищна рада Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4, про визнання рішення частково недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати рішення виконавчого комітету Бородянської районної ради народних депутатів Київської області від 7 квітня 1992 року № 51 в частині передачі житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області у власність ОСОБА_2 на сімю в складі трьох чоловік недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області в порядку спадкування за законом після померлої 5 травня 2014 року матері ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області в порядку спадкування за законом після померлої 5 травня 2014 року дружини ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину житлового будинку № 58-а по вул.Леніна в смт.Бородянка Київської області в порядку спадкування за законом після померлої 5 травня 2014 року дружини ОСОБА_5.

В іншій частині в позовах відмовити.

В позові ОСОБА_4 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи Бородянська селищна рада Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання рішення частково недійсним, визнання будинку спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку будинковолодіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддяОСОБА_17