Справа № 136/1480/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" грудня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Акцент Банк" про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Підставність позову позивач обґрунтовує таким.

грудня 2013 року між ним, ОСОБА_2 (надалі - Позивач) та ОСОБА_3" (надалі - Відповідач) був укладений договір банківського вкладу №SАМАВ8913 «Стандарт на 12 міс.», (надалі - договір вкладу) відповідно до умов якого Позивач розмістив в Банку грошовий вклад в сумі 14 000,00 дол. США на строк 366 днів по 30.12.2014 року з виплатою 10,5 % річних. Свої зобовязання за договором він, ОСОБА_1, виконав та передав банку свої гроші. У п.6 Договору вони як сторони узгодили питання щодо пролонгації строку дії договору., а у п.9 щодо дострокового його розірвання, 05.07.2016 року позивач звернувся до ПАТ "АКЦЕНТ БАНК" із заявою про виплату готівкою суми вкладу та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу №SАМАВ8913 «Стандарт на 12 міс.» від 30.12.2013 року, однак Банк не виконав взяті на себе зобовязання, мотивуючи свою відмову у листі від 18.07.2016 року тим, що грошові кошти ним було внесено у банківську установу, яка на даний час є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації, як наслідок відповідно до Постанови НБУ №260 було припинено діяльність банків та їх відокремлених підрозділів на території АРК та м. Севастополя. Дані обставини призвели до значних матеріальних втрат банку та змусили банк звернутися до Міжнародних інстанцій за захистом своїх прав, а тому питання про повернення вкладу може бути вирішене тільки після розгляду звернень банку в міжнародних інстанціях. Ураховуючи те, що відповідач не виконує взятих на себе зобовязань за договором банківського вкладу у добровільному порядку, він просить суд здійснити захист його порушених прав та присудити з Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" на його користь заборгованість за договором банківського вкладу №SAMAB8913 "Стандарт на 12 місяців" від 30.12.2013 року станом на 12.08.2016 року в розмірі, який складається: з 14 000 доларів США основного вкладу; нарахованих відсотків - 3 444,05 доларів США; 3% річних в сумі 1893,79 грн.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_4 не зявились, в адресованій суду заяві вказали про підтримання позову, просили суд його задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності, у разі неявки представника відповідача надали згоду на заочний розгляд справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином оповіщений. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив.

22.12.2016 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при заочному розгляді, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

30 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3" було укладено Договір банківського вкладу №SАМАВ8913 «Стандарт на 12 міс.», відповідно до умов якого Позивач розмістив в Банку грошовий вклад в сумі 14 000,00 доларів США на строк 366 днів по 30.12.2014 року з виплатою 10,5 % річних.

Сторони узгодили у п.6 Договору умови пролонгації договору на той же строк, що ними узгоджено без обмеження строку, після закінчення попереднього строку. Також визначено умовами договору умови щодо дострокового його розірвання (п.п.9-13).

Як убачається із квитанції, що додано до матеріалів справи позивач взяті на себе зобовязання за Договором банківського вкладу виконав та передав грошові кошти обумовлені договором банківській установі (а.с.6).

05.07.2016 року позивач звернувся до ПАТ "АКЦЕНТ БАНК" із вимогою про повернення йому суми вкладу та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу №SАМАВ8913 «Стандарт на 12 міс.» від 30.12.2013 року, однак Банк не виконав взяті на себе зобовязання.

Згідно листа А-Банк направленого в адресу позивача від 18.07.2016 року (а.с.10) судом зясовано, що підставою для відмови повернути грошовий вклад позивача є те, що відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ОСОБА_5 Крим визначено, як тимчасово окуповану територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації, як наслідок відповідно до Постанови НБУ №260 було припинено діяльність банків та їх відокремлених підрозділів на території АРК та м. Севастополя. Дані обставини призвели до значних матеріальних втрат банку та змусили банк звернутися до Міжнародних інстанцій за захистом своїх прав, а тому питання про повернення вкладу може бути вирішене тільки після розгляду звернень банку в міжнародних інстанціях.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У ст. 1061 ЦК України зазначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зібрані у справі докази, які були перевірені на предмет їх належності та допустимості вказують на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу та на вимогу позивача не повернув вклад та відсотки позивачеві.

При цьому суд враховує, що порядок нарахування і виплати процентів за вкладами в іноземній валюті регламентується постановою Національного банку України «Про затвердження порядку здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», відповідно до якої банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

З вказаного вбачається, що у даному випадку суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача у листі направленому в адресу позивача щодо невиплати грошових коштів за договором банківського вкладу з тих міркувань, що грошові кошти ним було внесено у банківську установу, яка на даний час є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації, як наслідок відповідно до Постанови НБУ №260 було припинено діяльність банків та їх відокремлених підрозділів на території АРК та м. Севастополя.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать:

1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб;

2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;

3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» як юридична особа, а не його філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Зважаючи на вказані вище норми, що регулюють вирішення даного спору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, тому суд присуджує з Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу №SAMAB8913 "Стандарт на 12 місяців" від 30.12.2013 року станом на 12.08.2016 року в розмірі, який складається: з 14 000 доларів США основного вкладу; нарахованих відсотків - 3 444,05 доларів США; 3% річних в сумі 1893,79 грн., що становить 71,68 доларів США, так як з таким розрахунком суд погоджується.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України та враховує, що при предявленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору Законом України «Про захист прав споживачів», а тому суд присуджує до стягнення із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору, що складають 4 627,65 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.192, 193, 525, 526, 611, 625, 654, 1058, 1061 ЦК України, ст. 99 Конституції України, ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», ст.10, 11, 88, 158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" (ідентифікаційний код 14360080, місцезнаходження : 49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, Індустріальний район, вулиця Батумська, буд. 11) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу SAMAB8913 "Стандарт на 12 місяців" від 30.12.2013 року станом на 12.08.2016 року, а саме: суму вкладу - 14 000 доларів США; нараховані відсотки - 3 444,05 доларів США; 3% річних, що становить 71,68 доларів США та складає в сумі 1893,79 грн., а всього 17 444,05 (сімнадцять тисяч чотириста сорок чотири доларів США 05 центів) доларів США та 1893,79 (одну тисячу вісімсот девяносто три гривні 79 коп.) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" (ідентифікаційний код 14360080, місцезнаходження : 49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, Індустріальний район, вулиця Батумська, буд. 11) в дохід держави судовий збір в сумі 4 627,65 (чотири тисячі шістсот двадцять сім гривень 25 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6