Справа № 603/362/16-ц
Провадження №2-о/603/21/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання - Сандалюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа - Монастириський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

про встановлення фактів, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з заявою та уточненою заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просить суд встановити факт приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до національності «поляк».

Вимоги уточненої заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_2, батько заявника, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Залісся Золочівського району Львівської області в сім'ї поляків, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

За життя він неодноразово наголошував, що по національності є поляк, оскільки його мати ОСОБА_3 була полячкою, в сім'ї спілкувалися польською мовою і вважали її рідною, знали і підтримували польські традиції та звичаї, відвідували богослужіння в польському Костелі.

17.06.2016 року ним отримано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №4 згідно якого вбачається, що на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 складено актовий запис про народження №03 від 06.05.1934 року по селу Залісся Золочівського району Львівської області (Костел). Однак в записі «Мати: ОСОБА_3 графа національність відсутня.

Окрім цього ОСОБА_1 в заяві зазначає, що у військовому білеті виданому його батькові ОСОБА_2 зазначено національність «поляк». Такий самий запис щодо національної приналежності міститься і в «Учетно-послужной карточке» до військового білету, а тому вважає, що даний факт потребує доведення, так як згідно свідоцтва про народження заявника національність батька заявника вказана «українець». Тобто, в актовому записі №22 від 13.07.1960 року про його народження та свідоцтві про народження НОМЕР_1 теж помилково вказано національність його батька «українець» замість правильного «поляк».

Відсутність одних записів та неправильність інших не дає можливості заявнику реалізувати свої права на відновлення етнічного походження свого роду та вільний вибір і поновлення своєї національності, скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про репатріацію» та «Про карту поляка» ухвалених Сеймом ОСОБА_4.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Монастириського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту приналежності до польської національності суд враховує наступне.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявник звернувся до суду із проханням встановити йому національність з метою відновлення та збереження етнічного походження свого роду, отримання карти поляка, що надасть йому та членам його родини можливість частіше відвідувати історичну батьківщину та юридично підтвердити приналежність до польського народу.

Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_2 - батько заявника та ОСОБА_5 - мати заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 13.07.1960 року де національність батька заявника вказана «українець» та мами - «українка».

Проте в воєнному білеті НОМЕР_2 та в «учетно-послужная карточка» до воєнного білету, виданих на ім'я ОСОБА_2, 1934 року народження - батька заявника, його національність зазначена «поляк».

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 НОМЕР_3 національність його мами ОСОБА_6 в даному свідоцтві не зазначена.

Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні».

У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень Рамкової конвенції про захист національних меншин від 01.02.1995 року, яка була ратифікована Україною 09.12.1997 року кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько заявника по національності був поляком, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має польське походження.

В той же час, даний факт потребує доведення, так як згідно свідоцтва про народження заявника національність його батька вказана як «українець».

Виправити дану помилку іншим способом, ніж встановлення відповідного факту у судовому порядку є неможливо, враховуючи наступне.

Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 р. було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та для виїзду за кордон, яким не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу чинне законодавство України не містить норм, які передбачають внесення до документів, які посвідчують особу громадянина відомості про національність.

Постановою КМУ від 10.11.2010 року №1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану затверджено, зокрема, форму актового запису про народження, у якій відсутня графа «національність».

Таким чином, на даний час, відсутня можливість щодо внесення до актового запису про народження змін щодо відомостей про національність одного з батьків, так як чинним законодавством не передбачено зазначення таких відомостей.

Зазначена позиція висловлена у листі Міністерства юстиції України № В-350-35 від 13.07.99, згідно якого: зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31 грудня 1991 р. "Про порядок зміни громадянами України національності" втратив чинність (згідно з Указом Президента України від 27.01.99 р.

Відділи реєстрації актів громадянського стану, відповідно до Положення про порядок зміни, поновлення, анулювання записів актів громадянського стану, порядок і строки зберігання актових книг, затвердженого постановою колегії Міністерства юстиції України від 14.04.93 р. вносять зміни у записи актів громадянського стану при наявності відповідних документів, якщо під час реєстрації акта громадянського стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей або окремих слів).

Зі змісту зазначеного листа вбачається, що відповідні зміни до актового запису про національність можуть вноситися тільки у випадку, якщо при внесені такого запису було допущено технічну помилку, а не у випадку коли було вказано іншу національність особи, замість вірної.

Крім того, внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджениими Наказом міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5. Зазначеними Правилами не передбачено внесення змін до актового запису про національність.

Встановлення факту своєї належності до національності «поляк» необхідно заявнику для відновлення та збереження етнічного походження свого роду, а крім того, для можливості скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про репатріацію» та Законом «Про карту поляка» ухвалених Сеймом ОСОБА_4.

Так, відповідно до ст. 3 Закону від 07.09.2007 року «Про карту поляка» карта поляка - це документ, що підтверджує приналежність до Польського Народу. Карта поляка засвідчує права, що виникають з цього закону.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону «Про карту поляка» власник Карти поляка може претендувати на звільнення з оплати за видачу тимчасової довгострокової візи, що надає право багаторазового в'їзду на територію ОСОБА_4, звільнення з обов'язку мати дозвіл на роботу згідно положень закону від 20.04.2004 року, вступ і навчання у вищих навчальних закладах, аспірантурах та інших навчальних закладах, участь у наукових дослідженнях і роботах з розвитку згідно положень, користування послугами охорони здоров'я у невідкладних випадках, пільги в розмірі 37% при користуванні засобами громадського залізничного транспорту в пасажирських, швидкісних та експрес-поїздах на підставі одноразових квитків тощо.

Відповідно до ст. 48 Договору між Україною і ОСОБА_4 «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах», який було ратифіковано Україною 04.02.1994 р., винесені судами однієї Договірної Сторони рішення з цивільних немайнових справ, що набрали законної сили, а в справах, що стосуються батьківських прав, рішення, що не набрали законної сили, але підлягають негайному виконанню, визнаються на території іншої Договірної Сторони без проведення дій про визнання.

Таким чином, рішення суду про встановлення факту належності заявника до національності «поляк» буде достатньою підставою для звернення заявника за отриманням Карти поляка.

Враховуючи зазначене, від встановлення факту належності заявника до національності «поляк» залежить можливість отримання ним Карти поляка, що в свою чергу може породити права та пільги для заявника, а також отримання пільг, відповідно до закону «Про репатріацію».

Враховуючи те, що від встановлення факту належності заявника до національності «поляк» залежить виникнення та зміна його особистих майнових та немайнових прав суд, вважає за можливе встановити вказаний факт.

Також, судом з'ясовано, що встановлення юридичного факту належності заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву ОСОБА_1 та встановити юридичний факт належності до польської національності.

Окрім вищевказаного суд зазначає, що дане питання слід розглядати за правилами Цивільного судочинства про що свідчить правова позиція Вищого Адміністративного Суду України, викладена в ухвалі цього суду від 11.02.2016 року справа № К/800/34745/15 м.Київ.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями, 4, 10, 30, 57, 60, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що в актовому записі внесеного до Державного реєстру актів цивільного стану громадян за №3 про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №03 від 06.05.1934 року по селу Залісся Золочівського району Львівської області (костел) мати: ОСОБА_3 допущено помилку, не зазначено національність ОСОБА_3 - «полька» та батька: ОСОБА_2 - «поляк».

Встановити факт приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до національності «поляк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян