Справа № 382/2253/15-382/2253/15-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/6469/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 20.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Сушко Л.П., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18 391 грн. 28 коп. за кредитним договором №К3JWAK01595803 від 27 квітня 2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 58 349 грн. на термін до 27 квітня 2012 року. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку зазначеним, станом на 06 жовтня 2015 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 115 072 грн. 62 коп. Сума заборгованості у розмірі 96 681 грн. 34 коп. була стягнута з відповідача за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року, а тому позивач просить стягнути різницю між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом сумою.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що наявність судового рішення, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій. Відповідач не повернув у повному обсязі борг. Пеня нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою та відповідно до п.4.1 кредитного договору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 58 349 грн. строком до 27 квітня 2012 року включно.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2007 року у розмірі 86 681 грн. 34 коп. Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 10 000 грн., а всього заборгованість у сумі 96 681, 34 грн., що складає: заборгованість за кредитом - 19 712 грн. 88 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46 232 грн. 84 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 528 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 29 207 грн. 62 коп. та 966 грн. 81 коп. судового збору.

З постанови державного виконавця відділу ДВС Яготинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_5 від 21 липня 2015 року та виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 23 травня 2013 року вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа 202/22289/13-ц, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором 86 681 грн. 34 коп. та стягнення солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ « Приват Банк» 10 000 грн., а всього заборгованості у сумі 96 681 грн. 34 коп., звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_3 із щомісячним утриманням у розмірі 20 % з усіх видів доходу та перерахування із заробітної плати загальної суми боргу 106 399 грн. 47 коп.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приват Банк», заборгованість ОСОБА_3 станом на 06 жовтня 2015 року складає 115 072 грн. 62 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 19 712 грн. 88 коп., заборгованості по процентам 46 232 грн. 84 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 1 528 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 47 598 грн. 90 коп. Сума за кредитом, задоволена рішенням суду станом на 28 вересня 2012 року 96 681 грн. 34 коп., різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом 18 391 грн. 28 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за рішенням суду стягнута заборгованість не тільки за тілом кредиту, але і за відсотками, а п. 3.3 Договору передбачено, що кошти отримані від відповідача в першу чергу сплачують на погашення відсотків.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У п. 4.1 кредитного договору зазначено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3, 7.5 договору банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Пунктом 2.2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Отже, кредитним договором передбачено сплату пені у разі порушення позичальником сплати відсотків за користування кредитом.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 21 вересня 2016 року (справа № 6-1252цс16).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що ПАТ КБ «Приват Банк» включив до розрахунку суму боргу, яка була стягнута з відповідача на підставі рішення суду від 26 квітня 2013 року. Зазначеним рішенням стягнуто на користь позивача 96 681, 34 грн., з яких заборгованість за кредитом - 19 712 грн. 88 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46 232 грн. 84 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 528 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 29 207 грн. 62 коп. Сума у розмірі 18 391 грн. 28 коп., яку просить стягнути ПАТ КБ «Приват Банк» є пенею, яка нарахована у звязку з невиконанням відповідачем рішення суду від 26 квітня 2013 року.

Оскільки ОСОБА_3 не погасив заборгованість перед позивачем у повному обсязі, відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та пунктів 4.1 кредитного договору кредитодавець має право на стягнення пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

В ході судового розгляду справи відповідач ОСОБА_3 подав заяву про застосування строків позовної давності.

Так, згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення заборгованості було ухвалено 26 квітня 2013 року, а банк звернувся до суду з позовом про стягнення пені 26 жовтня 2015 року. Таким чином, стягненню підлягає пеня в межах річного строку позовної давності, тобто за період з 26 жовтня 2014 року по 26 жовтня 2015 року у сумі 8 475 грн. 26 коп. (48 261,07 грн. сума пені, що нарахована станом на 06.10.2015 року мінус сума пені, що нарахована станом на 17.11.2014 року - 39 785,81) (а.с.6).

Враховуючи вищезазначене, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги ПАТ КБ «Приват Банк» сплатив судовий збір на загальну суму 2 557 грн. 80 коп. Оскільки колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню на його користь пропорційно до задоволених вимог, а саме 1 176 грн. 58 коп. ((2 557,8*46)/100).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2», місце знаходження вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, , заборгованість за кредитним договором №К3JWAK01595803 від 27 квітня 2007 року у розмірі 8 475 (вісім тисяч чотириста сімдесят пять гривень, 26 копійок) та судовий збір у розмірі 1 176 (одна тисяча сто сімдесят шість гривень, 58 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Сушко Л.П.

ОСОБА_6