РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/18909/15-ц

Провадження № 2/643/1406/16

19.04.2016 року Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Букреєвої І.А., при секретарі Темченкової Д.В., за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа : Управління служб у справах дітей Департамену праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з вище вказаним позовом в якому просить: позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року. В 2006 році рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року вродження. Фактично шлюбні стосунки було припинено з грудня 2004 року, з відповідачем мешкають окремо, дитина проживає з позивачкою . Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Матеріальної допомоги на виховання сина відповідач не надає, син не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів. Вона уклала вдруге шлюб з громадянином Канади , який знайшов контакт з її сином і бажає виїхати з сином жити до Канади .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того позивач зазначила, що син взагалі не пам"ятає свого біологічного батька , його вихованням та утриманням займається вона , бабуся та вітчим ОСОБА_8 . Відповідач свідомо не бажає брати участі у вихованні дитини, тоді як перешкод у спілкуванні з сином йому ніхто не чинив.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав . Просив відмовити в задоволення позовних вимог про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 . З того часу як вони з позивачкою стали проживати окремо , з січня 2005 року , він проявляв турботу про сина: надавав матеріальну допомогу, передавав позивачці гроші, купав продукти харчування , ліки, одяг , навіщав сина. Починаючи з 2007 року, ОСОБА_3 стала скривати від нього сина, на його прохання не чинити перешкод у спілкуванні з сином, не реагувала. У зв»язку з цим він вимушений був звернутися в опікунську раду виконкому Московської районної ради з заявою про допомогу в вихованні малолітнього сина. 22.10.2007 року рішенням опікунської ради було визначено час для участі в вихованні сина. Не дивлячись на рішення опікунської ради , яким ОСОБА_3 була попереджена про відповідальність за невиконання рішення, позивачка жодного разу не дала можливості зустрітися з сином. Твердження позивачки , що він не надавав матеріальну допомогу на утримання сина безпідставні . Коли позивачка відмовилася зустрічатися з ним , він пересилав гроші на утримання сина поштою , про що має квитанції за 2005, 2006, 2007, 2008 роки. Пізніше працівники банку , де працювала позивачка, сказали , що вона переїхала до м.Києва і не залишила адреси або телефону. Намагання дізнатися телефон або адресу у її мати не дали результату.

Він ніколи не забував про сина, ОСОБА_3 позбавила його можливості приймати участь в житті сина.

Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - в судове засідання не з»явився , надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_6 , позовні вимоги ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав просив вирішити з урахуванням висновку.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_3, відповідача , свідків , дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що малолітній син ОСОБА_5 , проживає разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом з місця проживання від 15.12.2015 року /а.с.41/.

Згідно інформації адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №7» від 08.12.2015, малолітній ОСОБА_6 знаходиться під наглядом поліклініки від народження. За весь час спостереження супроводжували дитину до поліклініки під час проведення медичних оглядів та знаходилися вдома під час хвороби дитини мати та бабуся.

Згідно характеристики дитини від 30.11.2015, виданої адміністрацією ХСШ І-ІІІ ступенів №156, ОСОБА_6 навчається в школі з 1 класу, з 01.09.2009 року. Вихванням ОСОБА_6 займається мати та бабуся ОСОБА_9 ( а.с. 43-44)

Згідно інформації адміністрації Харківської обласної асоціації кіокушинкай карате від 01.12.2015, ОСОБА_6 займається карате з вересня 2011 року по теперішній час. Хлопчика приводять та забирають мати чи бабуся. Батько, ОСОБА_4, успіхами свого сина не цікавився, ні особисто, ні по телефону, та не відвідує заходи, що проводяться для батьків чи за участю батьків. ( а.с.45 )

Матір'ю дитини 19.07.2014 зареєстровано повторний шлюб з ОСОБА_8, громадянином Канади. ( а.с.12 )

Свідок ОСОБА_9 , що є бабусею неповнолітнього ОСОБА_6 , суду пояснила, що вихованням онука займається вона та її донька . Останнім часом у онука склалися відносини з чоловіком доньки - ОСОБА_8 , з яким він добре спілкується. Пояснила, що дійсно її зять - ОСОБА_4 приходив два рази до неї додому з метою зустрітися з сином . Але у той час малолітній ОСОБА_6 відпочивав і вона не дозволила його розбудити . Другий раз він приходив тоді , коли онук залишився дома з сусідкою, тому йому також було відмовлено у зустрічі з сином.

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування у своєму висновку від 26.01.2016 року за №65 вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_6 На комісії мати пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам сина через те, що ОСОБА_4 не займається вихованням ОСОБА_10 Батько дитини, ОСОБА_4 заперечував проти позбавлення його батьківських прав, однак, не надав доказів, які свідчать про його звернення до органу опіки та піклування або до суду для вирішення питання перешкод у спілкуванні з дитиною. ( а.с.35-36)

Суд не може погодитись з зазначеним висновком. Як на основний аргумент на користь позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , опікунська рада посилається на відсутність звернення ОСОБА_4 до органу опіки та піклування або до суду для вирішення питання перешкод у спілкуванні з дитиною, що не відповідає дійсності.

Відповідач ОСОБА_4 звертався до опікунської ради виконавчого комітету Московської районної в м.Харкові ради з питання участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 . 22 жовтня 2007 року за його зверненням опікунська рада виконавчого комітету Московської районної в м.Харкові ради прийняла рішення ( а.с.25) призначити час для участі у вихованні ОСОБА_6 його батькові ОСОБА_4 щотижня у 1,3 суботу місяця та у 2,4 неділю місяця з 10 до 18 год., що не заперечували сторони.

Суд вважає , що це свідчить , що відповідач був зацікавлений у спілкуванні з сином , а також про триваючий конфлікт між батьками щодо участі у вихованні .

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд вважає , що доводи позивача щодо не відвідування ОСОБА_4 дитячої установи чи закладу охорони здоров'я , не можуть бути підставою для задоволення позову, так як він постійно мешкає в іншому місці і не має фізичної можливості відводити сина до школи.У відповідності до листа Харківської спеціалізованої школи № 156, де навчається малолітній ОСОБА_6 , батьк ОСОБА_4 прийшов до школи 04 квітня 2016 року і спілкувався з сином деякий час, 11.04.2016 року приходив ще раз і спілкувався з директором школи .

До канцелярії суду надійшов лист від малолітнього ОСОБА_6, який письмово пояснив, що вважає позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав вірним, тому що не спілкувався з батьком близько 9 років, батько не допомагає фінансово, не відвідує змагання, не вітає його зі святами. Суд не може приймати цей лист як докази , оскільки вважає , що є велика вірогідність , що він написаний під впливом мати малолітнього.

Суд вважає, що відсутня вина ОСОБА_4 в обмеженні у спілкуванні з сином.

Відповідачем надані копії квитанцій про перекази грошей рахунок позивача у якості аліментів ( а.с.26-33 )

Суд вважає, що на теперішній час відсутні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 В суді останній пояснив, що любить свого сина і має велике бажання спілкуватися з ним, приймати участь у його вихованні, допомагати йому як матеріально так і морально.

Хлопчик потребує як материного спілкування так і батьківського, а іноді спілкування з батьком навіть більш важливе для становлення характеру, поглядів та поведінки такої малолітньої дитини.

Так склалося, що батьки дитини проживають окремо, що ускладнює спілкування того з батьків, хто проживає окремо. Між тим, у даному випадку потрібні узгоджені дії самих батьків щодо обрання способів участі батька у вихованні сина, при цьому повинні на перший план ставитися інтереси дитини. Перешкодою у спілкуванні не можуть бути неприязнь між батьками, їх образи один на одного та намагання якимсь чином наказати того, хто проживає окремо.

Крім того, бажання того з батьків, який проживає окремо щодо участі у вихованні дитини, повинно бути щирим і постійним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 169, 212-215 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ :

ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -