У х в а л а

іменем україни

14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку, встановлення факту перебування у трудових відносинах за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив визнати незаконними та скасувати п.п. 1, 2, 3, 5 наказу генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» № 661ОС від 18 грудня 2014 року про скасування наказів щодо його звільнення, поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу і встановити факт його перебування у трудових відносинах з відповідачем в період з 1 липня 2014 року по 26 грудня 2014 року.

Посилався на те, що з квітня 2003 року перебував у трудових відносинах з державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильський спецкомбінат».

Наказом державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 14 жовтня 2013 року він звільнений з роботи на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул.

Рішенням апеляційного суд Житомирської області від 12 червня 2014 року його поновлено на роботі на посаді сторожа дільниці з 14 жовтня 2013 року.

На виконання рішення суду наказом державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» № 281-ОС від 23 червня 2014 року він поновлений на роботі на посаді сторожа дільниці.

4 липня 2014 року наказом державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» № 296-ОС його переведено на посаду охоронця загону охорони № 3 комплексу охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 червня 2014 року скасовано та залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно з п.п. 1, 2, 3, 5 наказу генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» № 661-ОС від 18 грудня 2014 року наказ про його поновлення № 281-ОС від 23 червня 2014 року та наказ про його переведення на іншу посаду № 296-ОС від 4 липня 2014 року скасовано та зазначено про те, що відповідно до наказу № 560-ОС від 14 жовтня 2013 року вважати ОСОБА_1 звільненим з 14 жовтня 2013 року та таким, що не перебував у трудових відносинах з підприємством. Позивач вважає такі дії відповідача не законними, а тому просив про задоволення позову.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування п.п. 3, 5 наказу № 661-ОС від 18 грудня 2014 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано п. 3 і п. 5 наказу генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» № 661-ОС від 18 грудня 2014 року, а саме в частині дати звільнення ОСОБА_1, замінивши дату звільнення з 14 жовтня 2013 року на 26 грудня 2014 року.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці. Встановивши, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 21/200 від 11 листопада 2014 року перебував у відпустці з 2 грудня по 26 грудня 2014 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

У іншій частині апеляційний суд вважав правильними висновки суду першої інстанції, який встановив продовження дії попереднього трудового договору після поновлення позивача на роботі, що не пов'язується з виникненням нових правовідносин.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції у частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду, та висновків суду апеляційної інстанції, не спростовують, рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року та рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року у частині, залишеній без змін судом апеляційної інстанції, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.О.Кузнєцов Г.І.Мостова