У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину автомобіля, визнання недійсною довідки-рахунку, стягнення грошової компенсації та поділ зобов'язань подружжя за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль «Mitsubishi Outlander», № двигуна НОМЕР_1; визнати за ним право власності на Ѕ частини даного автомобіля, визнати недійсною довідку-рахунок від 11 лютого 2014 року про придбання вищевказаного автомобіля на ім'я ОСОБА_8, стягнути з ОСОБА_7 грошову компенсацію дійсної ринкової вартості Ѕ частини автомобіля у сумі 196 900 грн; визнати його та ОСОБА_7 зобов'язаними особами перед ПАТ «ОТП Банк» щодо сплати залишку заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2008 року на суму 22 171 грн 97 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 31 серпня 2002 року по 26 березня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

Зазначав, що за час перебування у шлюбі вони спільно придбали автомобіль «Mitsubishi Outlander», який відповідач без його згоди відчужила своїй матері ОСОБА_8 згідно з довідкою-рахунку від 11 лютого 2014 року за 215 380 грн.

Крім того, у період шлюбу в інтересах сім'ї було укладено кредитний договір від 27 лютого 2008 року на суму 63 000 доларів США на придбання нерухомого майна, яке оформлене на нього та перебуває у заставі ПАТ «ОТП Банк». Залишок несплаченої суми за кредитним договором становить 22 171 грн 97 коп., які в рівних частинах повинні сплачувати як він, так і відповідач.

Посилаючись на вказані обставини, просив позов задовольнити.

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_6, уякому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати за нею право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_6 на її користь Ѕ частини отриманих ним доходів від підприємницької діяльності за 2013 рік, а також за 2014 рік у розмірі 17 700 грн; стягнути з ОСОБА_6 на її користь половину від сплаченого збору на державне пенсійне страхування у розмірі 1 895 грн 26 коп.

Зазначала, що в період шлюбних відносин з відповідачем ними за спільні кошти було придбано вищевказану квартиру, згоди про поділ якої ними не досягнуто.

Крім того, ОСОБА_6 у період шлюбу займався підприємницькою діяльністю, а тому вона вважає, що має право на отримання частини прибутку від здійснення підприємницької діяльності.

Також на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2013 року нею та відповідачем було подано заяву до Управління пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира про видачу довідки про повернення коштів у сумі 3 790 грн 53 коп., які було повернуто ОСОБА_6 через органи державного казначейства.

Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 листопада 2015 року, первинний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 вартість Ѕ частини автомобіля «Mitsubishi Outlande»r, № двигуна НОМЕР_1, 107 690 грн.

Визнано ОСОБА_6 зобов'язаною особою перед ПАТ «ОТП Банк» щодо сплати залишку заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2008 року.

Визнано ОСОБА_7 зобов'язаною особою перед ПАТ «ОТП Банк» щодо сплати залишку заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог первинного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 Ѕ частини отриманої від Управління пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира суми 1 % збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування у зв'язку із придбанням квартири вперше в розмірі 1 895 грн 26 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати зазначені судові рішення в частині відмови у задоволенні решти вимог первинного позову та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову про стягнення з нього 1 % збору на загальнообов'язкове пенсійне страхуваннявідмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_6 та стягуючи компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що спірний транспортний засіб був проданий ОСОБА_7 під час шлюбу без взаємної згоди ОСОБА_6, тому останній відповідно до ст. 71 СК України має право на грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля.

При цьому суди встановили розмір компенсації виходячи з дійсної ринкової вартості автомобіль «Mitsubishi Outlander» на момент його продажу, а саме на 11 лютого 2014 року, яка становила 219 400 грн.

Також судами відхилено твердження представника ОСОБА_6 про те, що вартість автомобіля повинна бути визначена як ринкова на час розгляду справи, як зазначено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 квітня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки положення зазначеного пункту підлягає застосуванню у разі поділу майна, яке на час розгляду справи належить на праві власності подружжю та зберігається у нього або у третьої особи, а не відчужене без згоди одного із подружжя за певну грошову компенсацію та вже зареєстроване за іншою особою.

Крім того, задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_7 про стягнення з відповідача Ѕ частини суми 1 % збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у грудні 2013 року на виконання судового рішення Управління пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира повернуло ОСОБА_6 1 % збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування у зв'язку із придбанням квартири вперше у розмірі 3 790 грн 53 коп. Доказів використання спірних коштів в інтересах сім'ї ОСОБА_6 не надано, тому дійшов висновку про його обґрунтованість.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, наданим сторонам доказам, до яких правильно застосовано норми права.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 квітня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Судами встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року, який був розірваний рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2014 року.

У період шлюбу ними придбано автомобіль «Mitsubishi Outlander», двигун № НОМЕР_1.

11 лютого 2014 року ОСОБА_9 без згоди ОСОБА_6 продала даний автомобіль своїй матері ОСОБА_8 за ціною 215 380 грн, що підтверджується довідкою-рахунком серія ВІА №312056.

Також судами встановлено, що після припинення фактичних шлюбних відносин Управління пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира повернуло ОСОБА_6 1 % збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування у зв'язку із придбанням квартири вперше в розмірі 3 790 грн 53 коп.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2015 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 17 листопада 2015 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська