Справа № 343/303/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1014/2016
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Соколовського В.М.

секретаря Капущак С.В.

за участю: представника апелянта ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Долинського районного суду від 01 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.09.2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. В зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 18.01.2016 року виникла заборгованість в розмірі 17 343,55 грн., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Долинського районного суду від 01.04.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що воно ухвалене за невірного застосування норм матеріального права та неповного з'ясування обставин справи, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності для звернення за стягненням кредитної заборгованості. Згідно Правил користування платіжною карткою, яка є частиною кредитного договору, строк погашення процентів за кредитом визначено місячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці. Кредитні правовідносини між банком та ОСОБА_3 за кредитним договором є дійсними, про бажання їх припинити в порядку встановленому законодавством чи договором не висловлювала жодна із сторін. Крім того, жодне положення законодавства або умови кредитного договору не лишають кредитора права враховувати проценти за користування кредитом після закінчення строку платіжної картки, оскільки це не є підставою для закриття відкритого карткового рахунку та не обмежує прав користувача у сплаті кредиту та процентів, бо платіжна картка є лише технічним засобом для здійснення витратних банківських операцій. Таким чином, оскільки кошти за кредитним договором відповідачем не повернуто правовідносини сторін є дійсними, тому дійсним для відповідачки є обов'язок щомісячно погашати проценти за користування кредитом у розмірі передбаченому договором, отже позовні вимоги про стягнення процентів та неустойки підлягали стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. За наведених доводів представник ПАТ «КБ «Приват банк» просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що по заявлених позивачем вимогах про стягнення кредитної заборгованості сплинув загальний строк позовної давності.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21.09.2008 року сторони уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 3000 грн. кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.01.2016 року має заборгованість у сумі 17343,55 грн., з яких 1507,98 грн. заборгованість за кредитом, 6886,59 грн. - по процентам, 7885 грн. - пеня та комісія, а також штрафи - 250 грн. фіксована частина та 813,98 грн. процентна складова.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п.5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Судом першої інстанції установлено, що за даними платіжної картки ОСОБА_3 строк її дії закінчився в грудні 2011 року. Доказів видачі відповідачу нової платіжної картки позивачем не надано.

Останній платіж, який було проведено відповідачем по даному кредитному договору відбувся 02.10.2009 року сплатою 200 грн. заборгованості по кредиту.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 письмово заявила про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Верховним Судом України в постановах від 19 березня 2014 року та 01 жовтня 2014 року висловлена правова позиція, згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Позов про стягнення заборгованості представником банку поданий в лютому 2016 року, тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у задоволенні позову необхідно відмовити за пропуском трирічного строку позовної давності.

Позивач не заявляв про поважність причин пропуску строку позовної давності, а за вимогами апеляційної скарги взагалі вважає, що строк не пропущено до цього часу.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський

В.М. Соколовський