Справа № 452/1209/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"10" серпня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Макаревич Л.Р..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача усунути створені йому перешкоди в користуванні приміщенням шляхом знесення збудованого сходового маршу і встановлення раніше існуючого евакуаційного сходового маршу.В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 2008 р. він купив нежиле приміщення №5 на першому поверсі двоповерхової будівлі на АДРЕСА_1. На даний час приміщення ним не використовується частково, так як проводиться ремонт. На початку 2016 р. він виявив, що відповідач зніс існуючий з металевих конструкцій евакуаційний сходовий марш до балкону загального користування, а взамін самовільно без відповідних дозволів, належно затвердженого проекту та іншої документації побудував сходовий марш із збільшенням зовнішніх розмірів і зміненої конфігурації. Внаслідок цього, його приміщення тепер є закритим від денного світла і для зовнішнього огляду. Він не має можливості в повній мірі використовувати зовнішню рекламу для позначення виробничого призначення приміщення. В середині приміщення є темно, так як споруджений відповідачем сходовий марш закриває вікно та частково засклені двері, і він змушений витрачати зайві кошти на електричне освітлення кімнати в світлий час доби. Крім того, він не може під'їхати близько до свого приміщення і змушений привезений товар чи товар призначений для вивезення переносити на значно більшу віддаль. Допущене порушення будівництва з боку відповідача підтверджується міжвідомчою комісією міськвиконкому.

В судовому засіданні позивач спочатку пояснив, що нежиле приміщення №5 на першому поверсі двоповерхової будівлі на АДРЕСА_1, він придбав у 2008 р. та проводив там частково ремонт. В 2008 р. сходів не було, а була пожежна драбина. В серпні 2015 р. з'явилися сходи, які заступили світло, фасад, під'їзду до приміщення не має, потрібно носити речі до приміщення протягом 15 м, у зв'язку з чим не може робити там стоматкабінет. Сходи обшиті полікарбонатом - матовим пластиком. Раніше драбина була правіше від входу в його приміщення. В 2008 р. вже були зроблені конструктивні зміни в будинку, а саме вхід в квартиру відповідача був замурований і вони ходили по драбині. В даний час позивачвласне нежиле приміщення не використовує.

Будучи допитаним як свідок, позивач ОСОБА_1 показав, що заміна сходів відповідачем була проведена осінню 2015 р. Конфігурація сходів суттєво змінилася, прольот сходів протягнутий довше - попередній був наполовину меншим. Сходи закривають під'їзд до його приміщення та фасад. Він дане нежиле приміщення не використовує. Будь-яких інших доказів, крім його показів та показів свідка ОСОБА_3, які б підтверджували розмір сходів та кут їх нахилу, які існували раніше, у нього не має. Просив позов задовольнити.

Представник позивача, ОСОБА_4, в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та пояснив, що сходова клітка існує до будинку в загальному, не входить до квартири відповідача. Реконструкція сходів проведена без дозволу всіх мешканців будинку. Сходами порушена інсоляція в нежилому приміщенні позивача, зайнята територія перешкоджає користуватися позивачу його власністю. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_5, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 є власником квартири №3 на АДРЕСА_1. Сходовий маршє єдиним входом в квартиру з двору, що підтверджується поверховим планом будинку за 2008 р. Сходи зроблені з металевих конструкцій,обшиті прозорим пластиком та відповідають розмірам, які були у попередніх сходів,не затінюють та не перешкоджають доступу позивачу до його приміщення. Місце для розміщення реклами є. Дані сходи не являються самочинним будівництвом. Це була заміна, щовстановлено в акті міжвідомчої комісії виконкому Самбірської міської ради. Заміна сходів була проведена у 2014-2015 рр. Вважає, що право позивача не порушено і протилежне ним в суді не доведено. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, показання позивача допитаного як свідка, дослідивши письмові докази в справі, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18974249 від 27.05.2008 р., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежиле приміщення АДРЕСА_1, що становить 55/100 частки (номер запису 706 в книзі 4).

Згідно договору дарування від 17 серпня 1991 р., посвідченому державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори (реєстр. №2723), ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7 прийняла у дар квартиру №3, яка складається з двох кімнат, жилою площею 37,4 кв.м., в буд. АДРЕСА_1, що становить 1/10 ідеальну частину будинку.

Свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 засвідчується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 21.06.2000 р. зареєстрували шлюб в Самбірському міському відділі РАГС Львівської області (акт.запис №87) і після одруження дружина змінила прізвище на ОСОБА_7.

Із акту міжвідомчої комісії виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 23 березня 2016 р. відомо, що міжвідомча комісія встановила факт заміни існуючого сходового маршу з металевих конструкцій до балкону загального користування з дворового фасаду АДРЕСА_1 на сходовий марш з металевих конструкцій із збільшенням зовнішніх розмірів та зміною конфігурації. Відповідно до листа КП СМР «ЖЕК» від 25.02.2016 р. №01-06/40, ремонт сходів проведено мешканцями квартири АДРЕСА_1, за власні кошти.

Із листа КП СМР «ЖЕК» від 30.05.2016 р. №01-06/24 вбачається, що квартира АДРЕСА_1, розташована на 2 поверсі двоповерхового житлового будинку. Вхід до квартири АДРЕСА_1, з сторони двору по відновлених сходах металічної конструкції обшитих прозорим полікарбонатом. Другого входу до вищезгаданої квартири не має. Сходовий марш передбачений поверховим планом (його розміри не зазначені в даному документі). З 01.05.2014 р. скарг від мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 на зведення сходового маршу на балкон загального користування в КП СМР «ЖЕК» не поступало.

Із оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи №1794 на АДРЕСА_1, відомо, що на стор.40-41 наявний поверховий план першого та другого поверхів даного будинку, виготовлений 24.12.1982 р.

На зазначеному поверховому плані другого поверху АДРЕСА_1, (аркуш інвент.спр.41), виготовленому 24.12.1982 р., вказана сходова клітка із зовні будинку до балкону загального користування перед квартирою №3. Розміри даної сходової клітки та інші характеризуючі її дані в інвентарній справі не вказані.

За змістом ч.2 ст. 10 Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинківта житлових

приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинкучи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї, тощо) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Цим положенням Закону дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004, в якому визначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти , користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Правова характеристика спільного майна власників квартир конкретизована у Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» .

Згідно зі ст. 1 цього Закону (в редакції, чинній на час набуття позивачем у власність нежилого приміщення), конструктивні елементи багатоквартирного будинку - частини споруди, які забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції даху, покрівля, тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Аналогічні положення містяться також в ч.2 ст. 382 ЦК України (станом на момент придбання позивачем нежилого приміщення), де встановлено, що власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Частинами 1,2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою усіх співвласників.

Відповідно до положень статей 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні цих прав.

Під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій» забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі будівництво). Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Як встановлено судом, відповідач дійсно самостійно провела реконструкцію зовнішнього сходового маршу,передбаченого поверховим планом будинку, зі сторони двору АДРЕСА_1, без належного дозволу, оскільки представником відповідача доказів, які б спростовували дані обставини суду не представлено і в суді не доведено.

Частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони були збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Тобто, вказана норма передбачає три окремі підстави для визнання будівництва самочинним та відповідні правові наслідки для особи, яка його здійснила.

Зокрема, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб (ч. 4 ст. 376 ЦК України).

Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів у справі, показів свідків, суд вважає, що позивачем не представлено суду жодного доказу, який би підтверджував, що :відповідач побудувала сходовий марш із збільшенням зовнішніх розмірів і зміненої конфігурації; що внаслідок таких дій відповідача нежиле приміщення позивача тепер є закритим від денного світла (змушений витрачати зайві кошти на електричне освітлення кімнати в світлий час доби) і для зовнішнього огляду; він не має можливості в повній мірі використовувати зовнішню рекламу для позначення виробничого призначення приміщення; не може під'їхати близько до свого приміщення і змушений привезений товар чи товар призначений для вивезення переносити на значно більшу віддаль.

Крім того допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що сім років тому (у 2009 р.) він здійснював штукатурні роботи у нежилому АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 Роботу розпочинав з 15.00 год і вже тоді включав світло, бо сходи давали тінь, тобто ще до їх реконструкції. До приміщення автомобіль під'їжджав впритул до сходів - на 2 м.

Зазначені покази свідка ОСОБА_3 частково спростовують твердження позивача, що лише після реконструкції сходів відповідачем нежиле приміщення стало закритим від денного світла (інсоляція порушена) і він змушений витрачати зайві кошти на електричне освітлення кімнати в світлий час доби; не може під'їхати близько до свого приміщення і змушений привезений товар чи товар призначений для вивезення переносити на значно більшу віддаль.

Також суд враховує ті обставини, що позивач дане нежиле приміщення не використовує, хоч придбав його у власність ще у 2008 році, а також те, що жодних доказів, які б підтверджували факт звернення Самбірської міської ради Львівської області чи будь-якого іншого відповідного органу державної влади до суду з позовом до ОСОБА_7 про перебудову реконструйованогобез належного дозволу зовнішнього сходового маршу,передбаченого поверховим планом будинку, зі сторони двору АДРЕСА_1, суду надано не було.

Враховуючи встановлені обставинисуд прийшов до висновку, що позивачем не доведено існування порушення чи реальної небезпеки порушення його права користування чи розпорядження нежилим приміщенням АДРЕСА_1 внаслідок зазначених дій відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 57, 60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя І.А.Пташинський