Справа № 308/4228/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення і зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося в суд з позовом до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення і зобов»язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.07.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KF 50773 з додатками, згідно якого останній банком було надано грошові кошти в сумі 230000,00 дол. США. Банком умови кредитного договору виконані повністю, надано кредитні кошти з кінцевим строком повернення не пізніше 10 липня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором із ОСОБА_4 укладено іпотечний договір посвідчений 23.07.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 2939, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано квартиру № 37, загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи, буд № 1. При укладенні іпотечного договору було внесено відповідні записи до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна. У зв»язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов»язань за кредитним договором № KF 50773 від 11.07.2008 року банком було подано позовну заяву до Ужгородського міськрайонного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. 28.03.2016 року позивачу стало відомо про факт припинення іпотеки по даному кредитному договору, а саме зі сформованої довідки від 28.03.2016 року за № 56139827 стало відомо, що іпотечне майно було реалізовано 03.03.2012 року шляхом укладання договору купівлі-продажу № 126, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Обтяження, які були накладені на підставі іпотечного договору за реєстровим № 2939 від 23.07.2008 року було припинено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2011 року у цивільній справі № 2-6499/11. Відповідно до вимог законодавства України про зняття заборони щодо відчуження нотаріус письмово повідомляє кредитора. Однак, жодного повідомлення від нотаріуса про зняття заборон із предмету іпотеки по кредитному договору ОСОБА_3 № KF 50773 від 11.07.2008 року не надходило.

Також позивач зазначає, що приватним нотаріусом не вчинила дій щодо перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Зокрема приватним нотаріусом не перевірено на відповідність чинному законодавству, дійсність і автентичність документу, що подавався заявником як підставу припинення обтяження, а саме заочне рішення суду від 26.12.2011 року Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по цивільній справі № 2-6499/11, приватним нотаріусом, на думку позивача, було проігноровано той факт, що рішення суду є заочним і є спеціальний порядок набуття такого рішення в законну силу. Таким чином приватний нотаріус не вчинила жодних дій з метою перевірки і встановлення факту, що дане рішення відповідає нормам ЦПК України. Приватний нотаріус зобов»язана була повідомити іпотекодержателя про звернення іпотекодавця із заявою про припинення іпотеки на підставі заочного рішення суду, задовольнити прохання заявника, вимогу суду чи відмовити в державній реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, попередньо встановивши істину. Однак в порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та п. 15 Порядку № 868, цього не було зроблено. Незаконні дії приватного нотаріуса, на думку позивача, призвели до незаконного відчуження нерухомості, що перебуває в іпотеці ПАТ «ВіЕс Банк», що робить неможливим виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, та позбавляє банк першочергового права задовольнити вимоги за кредитним договором № KF 50773 від 11.07.2008 року і грубо порушує законні права та інтереси банку. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2011 року ухвалою цього ж суду від 23.08.2012 року було скасовано. Згодом, 18.03.2013 року позовну заяву ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки було залишено без розгляду. А тому на підставі вищенаведеного просить суд визнати протиправними дії приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 по внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, а саме, квартири загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими припинено обтяження та іпотеку (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобов»язати приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження та іпотеку (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Ужгород. АДРЕСА_2, які існували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до внесення змін згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 07.06.2016 року, про причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KF 50773 з додатками, згідно якого останній банком було надано грошові кошти в сумі 230000,00 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором 23.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, посвідчений 23.07.2008року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за № 2939, відповідно до якого ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 основного зобов»язання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру № 37, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пр. Свободи (пр. 40 річчя Жовтня), буд. № 1.

У зв»язку з посвідченням вказаного договору, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу накладено заборону в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна на відчуження зазначеного в договорі предмету іпотеки квартири № 37, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пр. Свободи (пр. 40 річчя Жовтня), буд. № 1, що вбачається з долученого до матеріалів справи іпотечного договору.

Згідно заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2011 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ВАТ «Електрон Банк», третьої особи приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки, визнано недійсним договір іпотеки укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Фольксбанк», що є правонаступником ВАТ «Електрон Банк» від 23.07.2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 2939, в приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2, знято заборону відчуження майна на квартиру № 37, що знаходиться в м. Ужгороді пр. Свободи, 1 та виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 23.07.2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 2940, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 23.08.2012 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ВАТ «Електрон Банк», третьої особи приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки скасовано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2013 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ВАТ «Електрон Банк», третьої особи приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки залишено без розгляду.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна № 56139827 від 28.03.2016 року іпотечне майно було реалізовано 03.03.2012 року шляхом укладання договору купівлі - продажу № 126 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5

Як встановлено в судовому засіданні обтяження, які були накладені на підставі іпотечного договору за реєстровим № 2939 від 23.07.2008 року було припинено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2011 року у цивільній справі № 2-6499/11.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 3 Закону України Про нотаріат, нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В статті 5 Закону України "Про нотаріат" (з змінами та доповненнями) визначено, що нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики, сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам, виконувати інші обов'язки, передбачені законом, у свою чергу згідно частини 1 статті 1 Закону нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 46-1 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

22 лютого 2012 року Наказом № 296/5 виданого Міністерством юстиції України, з метою вдосконалення порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, де відповідно до Глави 11 Порядку нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

Так, згідно пункту 4.2 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, накладені заборони щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна та майнових прав на нерухомість підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а відповідно до пункту 5.1 Порядку нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

З пункту 6.2 Глави 15 Порядку вбачається, що відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

У свою чергу згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Даний Закон спрямований на забезпечення визнання та захист державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною 1 статті 3 вищевказаного Закону - державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладені функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з частин 1-2 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, відповідно до якого для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Також необхідно звернути увагу на те, що відповідно до пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Нормою частини 1 статі 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, що також закріплено у Законі України Про судоустрій і статус суддів (із змінами) від 07 липня 2010 року та у Постанові Пленуму Верховного суду України Про судове рішення у цивільній справі за № 14 від 18 грудня 2009 року.

З частин 1 та 3 статті 212 ЦПК України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене суд вважає, що приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 при внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження які були накладені на підставі іпотечного договору за реєстровим № 2939 від 23.07.2008 року, на підставі заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2011 року у цивільній справі № 2-6499/11, яке набрало законної сили, належним чином виконала свій обов»язок, оскільки судові рішення є обов»язковими для виконання на всій території України, що передбачено ст. 14 ЦПК України, а тому підстав визнавати її дії та рішення протиправними суд не вбачає.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими припинено обтяження на іпотеку (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, а саме квартири № 37, загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та зобов»язання приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріальнього округу ОСОБА_2 поновити обтяження на вищезазначене нерухоме майно суд приходить до наступного.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2011 року у цивільній справі № 2-6499/11 ухвалою суду від 23.08.2012 року скасовано, а в подальшому позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ВАТ «Електрон Банк», третьої особи приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки, згідно ухвали від 18.03.2013 року, залишено без розгляду

Як зазначено у п.10 "висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 355 ЦПК України, за перше півріччя 2015 року, з приводу спорів щодо забезпечення виконання зобов"язань," у разі скасування незаконногосудового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зважаючи на наведене, суд приходить до переконання, що позов в частині скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими припинено обтяження на іпотеку (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, а саме квартири « 37, загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та зобов»язання приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріальнього округу ОСОБА_2 поновлення обтяження на вищезазначене нерухоме майно, підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При розгляді справи встановлено, що позивачем при поданні позову сплачено 1218,00 грн. судового збору та 689,00 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Враховуючи, що позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, а також те, що відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір за подання до суду юридичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви немайнового характеру слід сплати судовий збір у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 1378, 00 грн., з позивача на користь держави слід стягнути недоплачену суму судового збору в розмірі 1378,00 грн., а з відповідача - на користь держави судовий збір в розмірі 160,00 грн. недоплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при поданні позову судовий збір в розмірі 1218,00 грн. та 689,00 грн. сплаченого судового збору за заяву про збезпечення позову по справі.

Керуючись ст. ст. 124 Конституції України, ст. 3,5, 46-1 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ст. ст. 14, 30, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення і зобов»язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими припинено обтяження та іпотеку (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, а саме: квартири, загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Зобов»язати приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження та іпотеку (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, а саме: квартири, загальною площею 58,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, які існували в Державному реєстрі прав на нерухоме майно до внесення змін згідно рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» - 1218,00 грн. сплаченого судового збору та 689,00 грн. сплаченого судового збору за заяву про збезпечення позову по справі.

Стягнути з приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь держави 160, 00 грн. судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7