АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №756/648/14 Головуючий у 1-ій інстанції - Васалатій К.А.
Апеляційне провадження 22-ц/796/1892/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Музичко С.Г.

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - Правника ОлександраПетровича на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ ФК «Довіра та гарантія» - ПравникО.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви, посилаючись на те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній.

Заслухавши доповідь судді обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не є стороною виконавчого провадження, тому підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні за його заявою відсутні.

Проте , з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно з ч.1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, невірно витлумачив вищезазначені положення закону та дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишив поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Згідно з правовою позицією, висловленої Верховним Судом України від 20 листопада 2013 року, та виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Судом встановлено, що 16.09.2014 р. Оболонського районним судом м. Києва було винесено рішення по справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зa кредитним договором 0 від 28.05.2008 р. у розмірі 22150 дол. США та судовий збір.

20.04.2015 року між ПАТ «Укрссиббанк» та ТОВ ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 17 за яким заявник набув право нового кредитора до відповідача за зазначеним вище кредитним договором та договором застави автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

За таких обставин, висновок суду про те, що заявник не має права звертатися в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, є помилковим.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому проваджені - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 312 ,317 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - Правника Олександра Петровича задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити, замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва по справі № 2/756/145/14 з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», у зв'язку з переходом прав Кредитора відповідно до договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді