Справа № 363/4619/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/370/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 3 14.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року про повернення заяви заявникові у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила визнати її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним, встановити над ним опіку і призначити її його опікуном.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року дану заяву повернуто заявнику для подачі до належного суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 236 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, яке полягає в тому, що вона предявила дану заяву за місцем проживання її сина, а саме до Вишгородського районного суду Київської області.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи дану заяву заявнику для подачі до належного суду, суддя виходив з того, що дана справа не підсудна Вишгородському районному суду Київської області, оскільки ОСОБА_3, якого заявниця просить визнати недієздатним, на час звернення з цією заявою до суду перебуває у лікувальному закладі «Святошинський дитячий будинок-інтернат», що знаходиться в м. Києві, вул. Котельникова, 51.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із заявою, в якій просила визнати свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та встановити над ним опіку і призначити її опікуном.

Дану заяву заявниця подала за місцем проживання її та її сина за адресою АДРЕСА_1.

Як убачається із заяви, ОСОБА_3 є інвалідом першої групи довічно, підгрупи «Б» з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК, і за станом здоровя перебуває в будинку-інтернаті для таких хворих.

Згідно довідки № 051/027-500 від 20.10.2015 року, виданої Святошинським дитячим будинком-інтернатом, що знаходиться в м. Києві, вул. Котельникова, 51, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно є вихованцем та перебуває на повному державному утриманні у Святошинському дитячому будинку-інтернаті Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 18.03.2003 року наказ № 15 і по теперішній час. В установі отримує освітні, реабілітаційні та медичні послуги. Зареєстрований за домашньою адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 1 Положення про Святошинський дитячий будинок-інтернат даний будинок-інтернат є соціально-медичною установою II профілю для постійного проживання дітей (чоловічої статі) віком від 4 до 18 років (далі - вихованців), з утвореним у разі потреби молодіжним відділенням для чоловіків віком від 18 до 35 років (далі - осіб), денним відділенням та відділенням тимчасового перебування, що входять як структурні підрозділи до складу будинку-інтернату, з вадами фізичного та/або розумового розвитку та психічними розладами, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, освітніх та реабілітаційних послуг.

Будинок-інтернат заснований на комунальній власності територіальної громади міста Києва та підпорядкований Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Засновником та власником інтернату є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада.

З урахуванням наведеного, Святошинський дитячий будинок-інтернат не є наркологічним або психіатричним закладом у розумінні ч. 1 ст. 236 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_3 не перебуває на лікуванні у Святошинському дитячому будинку-інтернаті, а є його вихованцем та перебуває у ньому на повному державному утриманні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов поспішного висновку про повернення заяви заявнику для подачі до належного суду у звязку з тим, що дана справа не підсудна Вишгородському районному суду Київської області, оскільки він не ґрунтується на вимогах ст. ст. 115, 121 та 236 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в даній справі з підстав, передбачених п. 3 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року про повернення заяви заявникові скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді