Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника ГриняКостянтина Андрійовича, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року у розмірі 2 665,29 грн.

В обґрунтування вказаних вимог, банк зазначив, що 12 червня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» видало ОСОБА_4 кредитну картку зі строком дії до червня 2009 року, з затвердженим кредитним лімітом у розмірі 3 тис. грн. зі сплатою щомісячно: 2 % за користування кредитом та 3,5 % комісії.

Банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином, а відповідач свої зобов'язання з своєчасного повернення кредитних коштів - не виконує, у результаті чого виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року вказане рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку, що позивач пропустив строк позовної давності, відповідач заявив клопотання про застосування наслідків його пропуску, а тому суд на підставі положень статей 256, 261, 267 ЦК України обґрунтовано залишив без змін рішення місцевого суду, яким відмовлено у задоволенні позову.

Також апеляційним судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України врахована правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14), від 24 вересня 2014 року (справа № 6-103цс14), від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-134цс14) та від 30 вересня 2015 року (справа № 154цс15).

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника ГриняКостянтина Андрійовича, відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун Л.М. Мазур