Справа № 487/3368/16-ц
Провадження № 2/487/1889/16
РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

секретаря Уманського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 21.11.1997 року вони з відповідачем перебують у зареєстрованому шлюбі. На даний момент відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. За час шлюбу вони з відповідачем придбали квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37/82. Крім того, відповідачем за час шлюбу був придбаний автомобіль «Фольксваген», 2003 року випуску, державний номерний знак ВЕ 0501АК. Відповідач утримує документи на нерухоме майно, а автомобілем користується особисто. Позивач вказує, що згоди з відповідачем щодо поділу майна не досягнуто, тому вона просить розділити майно наступним чином: визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за відповідачем визнати право власності на квартиру за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37/82 та автомобіль «Фольксваген», 2003 року випуску, державний номерний знак ВЕ 0501АК; стягнути з відповідача витрати на юридичну допомогу у розмірі 5000 грн.

У судовому засіданні сторони не були присутніми, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач відповідно до поданої заяви позов підтримала, наполягаючи на його задоволенні, відповідач з позовними вимогами погодився.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У розясненнях, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело та час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 статті 325 Цивільного кодексу Україниможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім*я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири; транспортні засоби.

Пленум Верховного Суду України цією постановою роз*яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що що сторони з 21.11.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Сторонами не заперечується, що за час перебування у шлюбі ними набуто майно, яке між ними не поділено: квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37/82; автомобіль «Фольксваген», 2003 року випуску, державний номерний знак ВЕ 0501АК.

Оскільки вказане майно було придбано в період шлюбу, тому відповідно до положень ст. 60 СК України, є спільної сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними.

Оскільки відповідач не заперечував проти запропонованого позивачкою варіанту поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, то за позивачем слід визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а за відповідачем на квартиру за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, б. 37, кв. 82, на автомобіль «Фольксваген», 2003 року випуску, державний номерний знак ВЕ 0501АК.

Після поділу майна між подружжям право спільної сумісної власності припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 79, 88, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69-72, ст. 325, 372 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, набуте в період шлюбу, а саме: квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37/82; автомобіль «Фольксваген», 2003 року випуску, державний номерний знак ВЕ 0501АК.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, б. 37, кв. 82, на автомобіль «Фольксваген», 2003 року випуску, державний номерний знак ВЕ 0501АК.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Карташева