АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Савлук Т.В .
№22-ц/796/1064/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2500 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що з 01.09.2006 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку ОСОБА_3

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати разом з позивачем, перебувати на її утриманні.

Проте, домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дитини в досудовому порядку відповідач не погоджується, а тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн. у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.10.2015 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що відповідач не був повідомлений про дату та час судового засідання, оскільки він проживає в АДРЕСА_1, позивач достовірно володіє даною інформацією і свідомо не повідомила про дану обставину суд.

Відповідач не знав про наявність спору щодо розміру аліментів так, як він платив їх завжди добровільно, а тому він був позбавлений можливості повідомити суд про наявність в нього на утриманні вагітної дружини ( на час розгляду справи і неповнолітньої дитини в другому шлюбі). Дана обставина, в сукупності з тією обставиною, що відповідач на даний час є безробітнім та не здійснює підприємницьку діяльність свідчить про наявність істотних обставин, та про те, що він не здатний платити аліменти в розмірі визначеному судовим рішенням.

В судовому засіданні позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності та задовольнити його апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з обов'язку батьків утримувати дитину та вимог ч.3 ст.181 СК України щодо стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.150 СК Українибатьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ст.180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.ст.181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів і на одну дитину не і може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Аналіз ст.183 СК України передбачає, що розмір частки від заробітку, що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що з 01.09.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась проживати разом з матір'ю, знаходиться на повному її утриманні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді головного державного фінансового інспектора відділу стратегічного планування, взаємодії зі ЗМІ та зв'язків з громадськістю Державної фінансової інспекції в місті Києві, середньомісячна заробітна плата позивача складає 2243,47 грн.

Згідно з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців станом на 17.10.2014 року ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець в Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації (а.с.12).

Колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати.

Доводи апелянта про те, що на момент ухвалення рішення в нього ще на утримання перебувала вагітна дружина та неповнолітня дитина дружини, колегія суддів відхиляє, оскільки батьки мають рівні обов'язки по матеріальному забезпеченню своїх дітей на належному рівні.

Посилання апелянта на те, що у нього у другому шлюбі 11.04.2015 року народилася дитина - ОСОБА_4, колегія суддів не приймає до уваги оскільки апеляційний суд перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, разом з тим дитина - ОСОБА_4 народився після ухвалення судом першої інстанції рішення.

При цьому доводи на які посилається апелянт щодо зміни його сімейного та матеріального стану не випливають на правильність висновків суду першої інстанції, проте можуть бути підставою для звернення відповідача з позовом до суду про зменшення розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на даний час є безробітним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач є особою працездатного віку та має обов'язок по утриманню своєї дитини незалежно від працевлаштування.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційних скаргах доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді