Справа №2-21/10 26.12.2016 26.12.2016 26.12.2016
Провадження №22-ц/784/2656/16
Справа №2-21/10 Головуючий у 1 інстанції Саукова А.А.
Провадження №22-ц/784/2656/16 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

26 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.

з участю:

представника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2,

представника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2016 року, постановлену за скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання протиправними дії державного виконавця Вітовського (Жовтневого) районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та скасування постанов, -

у с т а н о в и л а :

25 жовтня 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк» ) подало до Жовтневого районного суду Миколаївської області скаргу на дії державного виконавця Вітовського (Жовтневого) районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Вітовський ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області), яку обґрунтовувало наступним.

На підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2010 року (а.с. -99, 100-101), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21 квітня 2010 року (а.с. -137-138), з ОСОБА_4 в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 від 20.11.2007 року на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 100 946,30 доларів США, що еквівалентно 774 651 гривні 82 копійкам, 1700 гривень судового збору та 250 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

За заявою стягувача (а.с. -144), судом першої інстанції 14 травня 2010 року було видано виконавчі листи № 2-21/2010 про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вищезазначених коштів, які 13 липня 2010 року були предявлені для виконання в ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с. -179-184).

На їх підставі, 15 липня 2010 року, державний виконавець відкрив виконавчі провадження за № 20482781, № 20478486, № 20477693, № 20478136, № 20481689, № 20482470 (а.с. -156-157, 159-160, 162-163, 165-166, 168-169, 171-172) , проте 28.12.2010 року провадження по ним було закрито, а листи повернуті без виконання.

У подальшому, виконавчі листи ще декілька разів направлялися на виконання до органів ДВС та були повернуті без виконання, зокрема, повторне направлення мало місце весною 2014 року, а їх повернення - 18.06.2014 р.

03.10.2016 р. банк втретє направив на виконання вказані виконавчі листи, а вже 11.10.2016 р. банком були отримані постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.10.2016 р. у звязку із пропущеним строком для їх предявлення на примусове виконання на підставі п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. -185-187).

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив:

●визнати неправомірними дії держвиконавця Вітовського (Жовтневого) ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 щодо відмови у відкритті виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів по справі №2-21/2010 р.;

●скасувати постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень №52470736, №52470924, №52471118 від 04.10.2016р.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2016 року, в задоволені скарги ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено у повному обсязі.

ПАТ «УкрСиббанк» подало на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просило її скасувати та постановити нову, якою задовольнити його вимоги, викладені в скарзі.

Скаргу обґрунтував невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, положенням чинного цивільно-процесуального та виконавчого законодавств.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу суду 1 інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити, оскільки суд постановив її без додержанням положень чинних цивільно-процесуального та виконавчого законодавств.

Так, відхиляючи скаргу заявника, суд 1 інстанції виходив з того, що вчиняючи оскаржувані дії, державний виконавець діяв у відповідності з вимогами чинного виконавчого законодавства, щодо строків предявлення виконавчих листів до виконання, а тому підстав для визнання їх незаконними - немає.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області, в межах доводів апеляційної скарги, не у повній мірі погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, вважає їх недоведеними, а висновки, щодо результату вирішення скарги - помилковими, необґрунтованими й незаконними.

Так, в силу статей 1 4, 11, 20, 24, 25, 31, 32, 68 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) і являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у названому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених згаданим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до нього, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюються за заявою стягувача або його представника, на підставі виконавчих документів, визначених Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами, державними виконавцями відповідних структурних підрозділів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, обласних управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом; неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Для цього він надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання, у тому числі і щодо зміни підвідомчості виконавчих проваджень.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час набрання чинності рішенням суду 1 інстанції і видачі виконавчих листів) виконавчі документи могли бути предявлені до виконання протягом трьох років - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

У разі пред'явлення виконавчого документа до виконання строки пред'явлення виконавчого документа до виконання . Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, за загальним правилом, виконавчі листи, видані на підставі даного рішення суду в цивільній справі, могли бути предявлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

У разі переривання строку пред'явлення цих виконавчих документів до виконання, перебіг строку поновлюється знову на три роки.

За змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку предявлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

У той же час, за пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

У справі, яка переглядається, виконавчі документи були видані на підставі рішення суду до набрання чинності Законом України № 2677-VІ (9 березня 2011 року), і предявлені до виконання в межами строків, установлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на той час, тобто 3-х років з дня набрання рішенням суду чинності, а тому державний виконавець зобовязаний був, з врахуванням переривання, прийняти їх до провадження в 2016 році і відкрити по ним провадження. Питання про поновлення строку в установленому статтею 371 ЦПК України порядку не повинно було вирішувалося, а відповідно, зазначена державним виконавцем обставина, не могла бути підставою для відмови у відкритті виконавчих проваджень.

Оскільки той був іншої думки і відмовив у відкритті проваджень за пропуском строку звернення, то його дії слід визнати неправомірними, і на цій підставі, скасувати винесені ним постанови.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2016 року скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Вітовського (Жовтневого) ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Вітовського (Жовтневого) ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчих документів та відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів по цивільній справі № 2-21/2010 року у звязку з чим скасувати винесені ним 04 жовтня 2016 року постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів № 2-21 про стягнення з ОСОБА_8 на користь АТ «Укрсиббанк» боргу у сумі 774 651 гривня 82 копійки (ВП № № 52470736); у сумі 1 700 гривень (ВП № 52471118) та у сумі 250 гривень (ВП №52470924).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Лисенко П.П.

Судді: Самчишина Н.В.

ОСОБА_9