АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2751/16 Справа № 191/2949/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось з позовом, який уточнено у вересні 2015 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.1-4, 59-62).

Позивач зазначав, що 26.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»(правонаступник АТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 19 700,00 доларів США з розрахунку 14% річних на строк з 26.05.2008 року до 25.05.2017 року.

08.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає(відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою відповідно до укладеного договору поруки №0/П/1 від 26.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, та договору поруки №0/П/2 від 26.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, згідно з якими поручителі поручаються перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року наявна заборгованість у сумі 373 344,71 грн., з яких: тіло кредиту - 206 033,04 грн.; відсотки - 167 311,67 грн.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 373 344,71 грн., з яких: тіло кредиту - 206 033,04 грн.; відсотки - 167 311,67 грн., та судові витрати.

У грудні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулись з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими(а.с.101-104).

В обгрунтування вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначили факт укладання кредитного договору та договорів поруки, про які наведено в позовній заяві ПАТ «Дельта Банк», та зазначили, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ухваленого у справі №2-318/10, достроково стягнута з боржника та поручителів заборгованість за кредитним договором, яка рішенням суду визначена у розмірі 158 825,70 грн.

Також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначили, що після реалізації 12 січня 2011 року заставного майна, грошові кошти були сплачені на погашення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що банк приховав факт відступлення права вимоги іншому кредитору, що протягом дії договорів порушувались їхні права збільшенням відповідальності, що після реалізації заставного майна банк тривалий час не пред'являв до них вимог про виконання зобов'язання, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просили визнати припиненою з 12 липня 2011 року дію договорів поруки №0/П/1 та №0/П/2.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими, відмовлено(а.с.142-145).

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Дельта Банк» задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.148-150).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом - ст.525 ЦК України.

За положеннями ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору - ч.1 ст.638 ЦК України.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя.

По справі встановлено, що 26.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступник ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 19 700,00 доларів США строком до 25.05.2017 року, що встановлено додатковою угодою від 30 січня 2009 року, з визначеною процентною ставкою у розмірі 14% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором(а.с.6-14,26).

Факт отримання позичальником грошових коштів за вказаним кредитним договором сторонами не заперечувалось.

За змістом п.1 Додаткової угоди №1 від 30 січня 2009 року до кредитного договору №0 від 26.05.2008 року сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №1(а.с.24).

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0/П/1 від 26.05.2008 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №0/П/2 від 26.05.2008 року, за умовами яких поручителі поручилися перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року(а.с.31-34).

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.11.2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за кредитним договором №0, що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та актом прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.11.2011 року(а.с.42-46).

Як видно із справи, станом на 31.07.2015 року ПАТ «Дельта Банк» визначило у позичальника ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року у сумі 373 344,71 грн., з яких: тіло кредиту - 206 033,04 грн.; відсотки - 167 311,67 грн.(а.с.5).

Відмовляючи ПАТ «Дельта Банк» в задоволенні позову про стягнення визначеної станом на 31.07.2015 року суми заборгованості, суд виходив із недоведеності позивачем розміру заборгованості за кредитним договором, яка існувала на час звернення з позовом до суду, безпідставності повторного стягнення тіла кредиту та недоведеності розміру відсотків. Також суд зазначив про порушення кредитодавцем ПАТ «УкрСиббанк» діючого законодавства щодо повідомлення відповідачів про заміну кредитора у зобов'язанні та що ПАТ «Дельта-Банк», де запроваджена тимчасова адміністрація, не є належним позивачем.

Разом з тим, крім наведеного, із справи вбачається наступне.

Так, рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року, ухваленого по справі №2-318/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року станом на 29.10.2009 року визначена: заборгованість за сумою кредиту - 18 290,00 доларів США, що в еквіваленті складає 146 459,00 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом - 1443,37 доларів США, що в еквіваленті складає 11 557,93 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 51,84 доларів США, що в еквіваленті складає 415,11 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 49,16 доларів США, що в еквіваленті складає 393,64 грн.

Заборгованість за кредитним договором у сумі 158 825,70 грн. та судові витрати стягнуто солідарно з боржника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк»(а.с.82-84). Вказане рішення суду набрало законної сили.

Згідно даних квитанції №3 від 12 січня 2011 року ОСОБА_2 у відділенні №463 АТ «УкрСиббанк» 12 січня 2011 року сплатив 10 200 доларів США, еквівалент в гривнях 81 173,64 грн., на погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором на рахунок, який зазначено в п.3.4.1. кредитного договору №0 від 26.05.2008 року, як рахунок, на який позичальник зобов'язаний сплачувати грошові кошти на повернення суми кредиту(а.с.9,85).

Інших даних про сплату заборгованості за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року, що визначена вказаним судовим рішенням, та виконання останнього у передбаченому законом порядку як на користь первісного кредитора - ПАТ «УкрСиббанк», правонаступника - Акціонерного комерційного інноваційного банкк «УкрСиббанк», так і на користь нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк», матеріали справи не містять.

При розгляді справи в апеляційній інстанції представник позивача надав розрахунок заборгованості за договором кредиту №1 від 30.01.2009 року, номер якого зазначено з урахуванням додаткової угоди від 30.01.2009 року(а.с.24), із якого вбачається, що 19.12.2011 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.11.2011 року, на баланс ПАТ «Дельта Банк» прийнято наступну заборгованість: сума заборгованості(поточна) - 7240,81 доларів США; нараховано відсотків на поточну суму заборгованості - 4768,01 доларів США; сума заборгованості прострочена - 2292,56 доларів США(а.с.196).

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У абз.1,2 п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від ЗО березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Таким чином, вказані положення діючого законодавства не передбачають стягнення тіла кредиту при наявності судового рішення, яке набрало законної сили, щодо стягнення тіла кредиту.

Отже, враховуючи викладене, суд прийшов до правильного висновку про безпідставність вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення суми тіла кредиту, оскільки заборгованість за тілом кредиту стягнута рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року, яке набрало законної сили.

Що стосується вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення відсотків за користування кредитом, то по справі встановлено наступне.

Так, умовами кредитного договору №0 від 26.05.2008 року та графіком погашення кредиту встановлено обов'язок позичальника сплачувати грошові кошти на погашення кредиту щомісяця(а.с.6-16).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК Украни якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За правилами ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку - ч.3 ст.254 ЦК України.

Як видно із справи, згідно квитанції №3 від 12 січня 2011 року ОСОБА_2 сплатив 12 січня 2011 року на погашення заборгованості за кредитним договором 10 200 доларів США, еквівалент в гривнях 81 173,64 грн.(а.с.85), після чого перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту, у тому числі сплачувати проценти за користування кредитом, що не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч.1 ст.261 ЦК України.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України.

Як видно із справи, з позовом до ОСОБА_2, як до боржника за кредитним договором, після сплати останнім 12 січня 2011 року вказаної суми на погашення заборгованості, ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду 27 серпня 2015 року(а.с.1-4), тобто з пропуском позовної давності.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 просив застосувати наслідки спливу позовної давності(а.с.134-136).

Отже, наведені обставини свідчать про пропуск ПАТ «Дельта Банк» позовної давності на звернення до суду з даним позовом до ОСОБА_2 та наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Що стосується висновків суду про порушення кредитодавцем ПАТ «УкрСиббанк» діючого законодавства щодо повідомлення відповідачів про заміну кредитора у зобов'язанні, то суд не врахував наступне.

За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, за положеннями вказаних норм матеріального права наслідками неповідомлення боржника про заміну первісного кредитора у зобов'язанні є відповідальність нового кредитора, за ризик настання несприятливих саме для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним.

Факт неповідомлення боржника про заміну кредитора, на що послався суд у своєму рішенні, не тягне за собою відмову у позові новому кредитору з цих підстав, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст.ст.516, 613 ЦК України).

Отже, зазначений висновок суду щодо обставин заміни кредитора у зобов'язанні, а саме за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року, де первісним кредиторм значиться ПАТ «УкрСиббанк», правонаступник - Акціонерного комерційного інноваційного банкк «УкрСиббанк», на нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк», є помилковим.

Як видно із справи, ПАТ «Дельта Банк» пред'явлено позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року з боржника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_4

За змістом п.3.1 договорів поруки №0/П/1 від 26.05.2008 року та №0/П/2 від 26.05.2008 року, кожен із договорів діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором(а.с.31-34).

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від ЗО березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, порука поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка не містить строку дії, при встановлених обставинах є припиненою в розумінні зазначених положень діючого законодавства.

Висновок суду про те, що ПАТ «Дельта-Банк», де запроваджена тимчасова адміністрація, не є належним позивачем, не грунтується на положеннях Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилання ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі на те, що квитанція №3 від 12 січня 2011 року не містить інформації про зарахування сплаченої ОСОБА_2 суми на погашення заборгованості за кредитним договором, необгрунтовані та спростовуються змістом квитанції №3 від 12 січня 2011 року про сплату заборгованості за кредитним договором у сумі 10 200 доларів США, еквівалент в гривнях 81 173,64 грн.(а.с.85), та наданим ПАТ «Дельта Банк» розрахунком заборгованості за договором кредиту №1 від 30.01.2009 року, за яким 19.12.2011 року на баланс ПАТ «Дельта Банк» передана заборгованість за тілом кредиту у значно меншому розмірі, ніж була визначена рішенням суду від 16 березня 2010 року станом на 29.10.2009 року(а.с.196). При цьому факт сплати ОСОБА_2 зазначеної суми на погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 26.05.2008 року ПАТ «Дельта Банк» не спростовано.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про відсутність інформації про розподіл грошових коштів, що зазначені в квитанції від 12 січня 2011 року, з посиланням на те, що останні перераховані на рахунок первісного кредитора до укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наведена обставина не є підставою для стягнення тіла кредиту, яке стягнуто за рішенням суду, яке набрало законної сили, питання стосовно виконання якого вирішуються у іншому передбаченому законом порядку.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про зміну з наведених мотивів судового рішення на підставі п.4 ст.309 ЦПК України в частині обгрунування відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ПАТ «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором. В іншій оскаржуваній частині підстав для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року змінити в частині обгрунування відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій оскаржуваній частині рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -