АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1185/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/1076/16 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

секретар судового засідання - Танцюра О.В.

за участі ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду від 22 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

13.10.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги оргументовано тим, що 16.07.2015 року о 09 год. 50 хв. на проспекті Перемоги, 89-А в м.Києві - ОСОБА_4 керуючи автомобілем «DAF 95XF380» д.н.з НОМЕР_1 розпочав рух і внаслідок неврахування габаритів вантажного транспортного засобу, порушень ПДР, вчинив наїзд на автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з НОМЕР_2, під його керуванням, при цьому в момент ДТП його автомобіль стояв, відповідно перебував у своїй смузі руху, не зміщуючись в інші смуги руху.

Внаслідок ДТП автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження у виді пошкодження лівого дзеркала бокового огляду, яке було вивернуто вперед та розбито.

09.09.2015 року Святошинським районним судом м.Києва провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно нього було закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_4 завдав йому, як власнику автомобіля, «Mercedes-Benz» матеріальні збитки - 41400 грн., і моральну шкоду - 50000 грн., а також судові витрати - 1948,8 грн.

Ухвалою Борщівського районного суду від 28.12.2015 року, замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача - ОСОБА_1

Представник позивача збільшивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду - 46800,58 грн., моральну шкоду - 50000 грн., 1948,8 грн сплаченого судового збору і 1689,60 грн - вартість проведення судової експертизи.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 22.07.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_1 - 46800,58 грн матеріальної шкоди та 2000 грн моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення є необ'єктивним і не грунтується на всебічному вивченню обставин справи.

Вказує, що доводи відповідача судом були проігноровані та не були враховані.

Зазначає, що постанова Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2015 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була винесена грунтуючись на неправдивих свідченнях ОСОБА_2, що розмір матеріального збитку взято із висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, яка проведена з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що призвело до завищення суми шкоди.

Вказує, що розмір моральної шкоди судом не обгрунтовано.

В судовому засіданні ОСОБА_1, апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Вказав, що на дорозі не було розмітки і він їхав в крайній лівій частині дороги, а позивач перелаштовувався з своєї смуги в його смугу і він не бачив автомобіль позивача, оскільки автомобіль знаходився в "сліпій зоні".

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив і навів доводи аналогічні викладеним в поданому письмовому поясненні, додатковому поясненні.

Зазначив, що вина відповідача беззаперечна і доведена матеріалами справи і відповідач знаючи про наявність сліпої зони у його автомобіля не переконався в безпечності руху і в момент наїзду пошкоджений автомобіль не їхав, а стояв .

Вказав, що у справі проведена експертиза, експерт попереджався про кримінальну відповідальність і експертиза проведена у відповідності до вимог законодавства.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП доведена, розмір матеріальної шкоди підтверджується висновком судової експертизи і наявні правові підстави для стягнення завданої шкоди з відповідача.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він достатньо вмотивований і грунтується на матеріалах справи, а розмір матеріального збитку підтверджений висновком судової експертизи.

Судом встановлено, що 16.07.2015 року в м.Києві на проспекті перемоги 89 «а» відбулася ДТП за участі автомобіля «DAF 95 XF 380», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2, під керування ОСОБА_2 (а.с 24)

09.09.2015 року Святошинським районним судом м.Києва розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 16.07.2015 року серія АП1 №148702. За результатами розгляду винесено постанову та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с 24).

В постанові зазначено, що механізм утворення механічних пошкоджень згідно схеми ДТП та пояснень ОСОБА_2 свідчить про те, що автомобілем «ДАФ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 розпочато рух і внаслідок неврахування обстановки габаритів вантажного транспортного засобу чи інших порушень ПДР, вчинено наїзд на автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2, так як внаслідок початку руху автомобіля «ДАФ» у автомобіля «Мерседес» пошкоджено ліве дзеркало бокового огляду, яке вивернуто вперед. Суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не порушував п.10.1 ПДР (недотримання безпечного бокового інтервалу) а висновок працівників патрульної служби щодо недотримання ОСОБА_2 безпечного бокового інтервалу до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 сприймається як фактичне визнання механічних пошкоджень транспортних засобів.

«Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 отримав видимі зовнішні пошкодження унаслідок ДТП і на схемі відображено осип дзеркала. Транспортний засіб «DAF 95 XF 380» д.н.з НОМЕР_1 пошкоджень не отримав.

В судовому засіданні суду першої інстанції оглянуто фотографії з місця ДТП, які надав позивач, а відповідач підтвердив, що дійсно на фотографіях зафіксовано розташування автомобілів після ДТП і їх зупинки. Як видно з фотографій і підтвердили в судовому засідання сторони дзеркало автомобіля було пошкоджено внаслідок контакту з автомобілем «ДАФ», який рухався, а автомобіль «Меседес» стояв і дзеркало вивернуто вперед.

ОСОБА_1 керуючи автомобілем «DAF 95 XF 380» д.н.з НОМЕР_1 їхав в крайній лівій смузі тимчасово визначеній для руху, а інші транспортні засоби, які їхали з правої сторони від нього, виконуючи вимоги знака про зміну напрямку руху так, як проїзд транспорту був організований через дві смуги на проїжджій частині зустрічного напрямку, перестроювалися і тому рух транспорту здійснювався з швидкістю 3 - 5 км, що не заперечувалося ОСОБА_1 І під час розгляду справи апеляційним судом.

Згідно висновку експертизи №2779/16-54 від 10.06.2016 року, значення величини втрати товарної вартості автомобіля «Мерседес-Бенц» на дату оцінки, складає: 23400,29. Вартість матеріального збитку (шкоди ) завданого власнику автомобіля «Мерседес-Бенц» внаслідок ДТП яка мала місце 16.07.2015 року на дату оцінки, складає: 46800,58 грн.

Враховуючи вказане, пояснення сторін, наявні в матеріалах справи докази, висновок судової експертизи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Колегією суддів критично оцінюються доводи апеляційної скарги про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а натомість наявність вини ОСОБА_2 з наступних підстав:

згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою;

відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини;

в постанові Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2015 року зазначено, що механізм утворення механічних пошкоджень свідчить про те, що автомобілем «ДАФ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 розпочато рух і внаслідок неврахування обстановки габаритів вантажного транспортного засобу чи інших порушень ПДР, вчинено наїзд на автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2, так як внаслідок початку руху автомобіля «ДАФ» у автомобіля «Мерседес» пошкоджено ліве дзеркало бокового огляду, яке вивернуто вперед.

Постанова набрала законної сили. (а.с. 24).

Враховуючи вказане, та у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП повторному доказуванню не підлягає, оскільки встановлена постановою в адміністративній справі.

Аналогічна позиція вказана зокрема і у п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Критично оцінюються доводи апеляційної скарги, що висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи зроблений з порушеннями і сума матеріального збитку не відповідає дійсності, з наступних підстав:

експертиза призначена судом за клопотання сторони у справі і експерти попереджалися про кримінальну відповідальність;

у відповідності до ст.ст. 143, 150 ЦПК України відповідач у разі незгоди з висновками експертизи мав право заявляти клопотання про проведення повторної експертизи, однак таких клопотань не надходило;

висновок експерта, щодо розміру матеріальної шкоди не спростовано беззаперечними доказами;

вірність методики визначення експертом розміру матеріальної шкоди підтверджується зокрема і правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-760цс15.

Доводи апеляційної скарги, що експертиза призначалася у установі, яку запропонував позивач оцінюються критично, оскільки згідно ч. 4 ст. 143 ЦПК України сторони мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту.

Критично оцінюються доводи апеляційної скарги про необгрунтованість розміру моральної шкоди, оскільки такі не підтверджені беззаперечними доказами.

Майно позивача було пошкоджене, у зв'язку з чим він був змушений звертатися в суд за захистом своїх прав, представляти автомобіль на огляд експертам, установам які займаються ремонтом автомобілів, витрачати при цьому свій час, відвідувати судові засідання у адміністративній справі, а тому підстав вважати розмір моральної шкоди необгрунтованим немає.

Крім вказаного, суд першої інстанції врахував доводи відповідача і значно зменшив розмір моральної шкоди з 50000 грн. до 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вказане, пояснення сторін, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, що рішення постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді