АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1151/16 Справа № 183/1823/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої моральної шкоди 3 000 грн. (три тисячі грн. 00 коп.)

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.)

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 щодо стягнення 57834,30грн. в рахунок відшкодування шкоди та 1200,00 грн. в рахунок понесених витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази тим обставинам, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана діями юридичної, фізичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується особою, яка її завдала.

В той же час, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон N 1961-IV) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 33 Закону 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: п. 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

У відповідності до вимог ст. 33 Закону 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля «Фольксваген Пассат», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САЕ 683153 від 09.06.2011року.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2014року ОСОБА_3 був визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 124-4 КУпАП.

Встановлено, що автомобіль «Фольксваген Пассат» державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований позивачем ОСОБА_2 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», у відповідності до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ 061490 від 25.06.2013року на загальну страхову суму в розмірі 254 850,00грн.

Згідно висновку № 1012/14 від 10.06.2014року, яка проводилася Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», матеріальна шкода, яка завдана внаслідок ДТП власнику автомобіля «Фольксваген Пассат» становить 141 880 грн. (а вартість відновлювального ремонту 224 073грн.)

12.09.2014року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило авансову виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 110 650,76грн.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» була розглянута заява ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування на підставі актів виконаних робіт, в завязку з тим, що ОСОБА_2 провів відновлювальні роботи по відновлення автомобіля без погодження вартості ремонту пошкодженого автомобіля, як того вимагає п. 10.7 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ 061490 від 25.06.2013року, прийнято рішення про доплату страхового відшкодування згідно погодженого рахунку №С000039617 від 7.08.2014року.

16.02.2015року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило доплату позивачу страхового відшкодування в сумі 47 421,75грн.

Таким чином, загальна сума страхового відшкодування, яка виплачена Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у відповідності до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ 061490 від 25.06.2013 року склала 158 072,51грн.

Позивачем суду був наданий також висновок експертного авто-товарознавчого дослідження №167/14 від 12.08.2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля «Фольксваген Пассат» становить 136 783,93грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Пассат» складає 202 929,66грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована у Національній акціонерній страховій компанії «Оранта», що підтверджується Полісом № АС/5808085 від 09.10.2013року, ліміт страхової відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілої особи становить 50 000грн., застрахований транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_2

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 з заявою про здійснення страхового відшкодування до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» не звертався, сум завданої матеріальної шкоди та розмір страхового відшкодування не погоджував.

Позивачем суду не надано належних доказів розміру спричиненої шкоди.

Відповідно до експертного висновку № 1012/14 від 10.06.2014 року, який проводився Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», матеріальна шкода, яка завдана внаслідок ДТП власнику автомобіля «Фольксваген Пассат» становить 141 880 грн.,а вартість відновлювального ремонту 224 073грн.

Згідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №167/14 від 12.08.2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля «Фольксваген Пассат» становить 136 783,93грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Пассат» складає 202 929,66грн.

Позивач надав докази, які підтверджують фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля на суму 215 906,21 грн., але зазначена сума відновлювального ремонту не погоджена ні з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування , ні з Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог , щодо стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 57834,30 грн, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку , що позивачем надані декілька товарознавчих досліджень та фактичні витрати, суми яких суттєво різняться в розмірі і зазначені суми відновлювального ремонту не погоджені із страховиками .

В судовому засіданні як першої інстанції ,так і в апеляційної інстанції, позивач не заявляв клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи .

Щодо, стягнення витрат в сумі 1200 грн. за експерте дослідження, проведене позивачем 14.08.2014 року, то в цій частині також позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.88 ЦПК України це не є судовими витратами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4