У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - виконком Кілійської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, скасування місця реєстрації, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Державна реєстраційна служба Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, Відкрите акціонерне товариство «Пересувна механізована колона № 16», Державна нотаріальна контора Кілійського району Одеської області, про скасування свідоцтва про право приватної власності на будинок та скасування реєстрації права власності на житловий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є одноособовим власником двоповерхового житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27 грудня 2011 року. Після оформлення належним чином права власності на житловий будинок, він в усній формі, а також в письмовій формі - шляхом публікації оголошень в місцевих газетах «Дунайськая заря» та «Наше время», повідомив відповідача про необхідність звільнення займаних нею приміщень та виселення до 01 квітня 2012 року. Однак, відповідач відмовилась виселятися та зняти реєстрацію свого місця проживання. Проживання та реєстрація відповідача в належному йому будинку порушує його права власника. Посилаючись на положення ст.ст. 386, 391, 399 ЦК України позивач просив усунути перешкоди у користуванні у власністю шляхом виселення відповідача з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зняттям її з реєстрації місця проживання.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, треті особи: Державна реєстраційна служба Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, Відкрите акціонерне товариство «Пересувна механізована колона № 16», Державна нотаріальна контора Кілійського району Одеської області, про скасування свідоцтва про право приватної власності на будинок та скасування реєстрації права власності на житловий будинок.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що житло в спірному будинку, яке було гуртожитком ПМК-16, вона та її чоловік отримали в 1985 році і з того часу її сім'я проживає в цій квартирі. На цей час з нею проживають її дочки та її онуки. У власника гуртожитку ПМК-16 було два гуртожитку, розташовані по АДРЕСА_1 Коли відбувалась приватизація ПМК-16 та було створено ВАТ «ПМК-16», гуртожиток по АДРЕСА_2 було передано в комунальну власність Кілійської міської ради. Вона та інші мешканці гуртожитку по АДРЕСА_1 були впевнені, що їх будинок теж буде переданий у власність громади міста і вона зможе реалізувати своє право на приватизацію житла, в чому їх запевняло керівництво АПТ «ПМК-16». Про перехід житлового будинку у власність ОСОБА_2, їй та іншим мешканцям будинку стало відомо, коли він пред'явив їм вимоги виселитися з нього. Отримання будинку у власність ОСОБА_2 вважає неправомірним, оскільки ухвала Кілійського районного суду про затвердження мирової угоди між ВАТ «ПМК-16» та ОСОБА_2, була скасована вже після того, як в процесі її виконання будинок по АДРЕСА_1 був переданий ОСОБА_2, тобто було скасовано судове рішення, яке було підставою реєстрації права власності.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 зареєстроване 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори в реєстрі за № 3033.

Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 реєстраційний номер 29501536, номер запису 10477 в книзі 66 стор. 18, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 11 січня 2012 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що житловий будинок було передано у власність ОСОБА_2 як стягувачу під час примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка була скасована, отже внаслідок скасування ухвали суду припинилися підстави складання державним виконавцем акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, нотаріального посвідчення права власності на зазначене майне, а також державної реєстрації права власності.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із наявності підстав для задоволення зустрічного позову та відмові в задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки він не є власником спірного житлового будинку

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Кілійського районного суду Одеської області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К. Парінова