Справа № 462/2448/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/4170/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І. Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Вищезазначену ухвалу оскаржено в апеляційному порядку позивачем, яка вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції новим складом суду. В апеляційній скарзі зазначає, що твердження суду першої інстанції про її неявку вчетверте, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки вона отримала лише єдине повідомлення про призначення судового засідання на 20.04.2016 р. Разом з тим її представником - ОСОБА_2 16.04.2016 року було надіслано електронною поштою на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи з доданням довідки про лікування її представника в умовах денного стаціонару та довіреності, а сама вона не може відвідувати судові засідання у звязку із похилим віком та хитким станом здоровя. Таким чином, вважає, що суд порушив її право на доступ до правосуддя, допустив недбалість під час здійснення правосуддя, що призвело до порушення права на справедливий суд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з наступних мотивів.

У оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався на те, що позивач і його представник втретє в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, причин неявки в суд позивач не повідомила, що підтверджується неодноразовими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 93,109,111). Заяву представника позивача від 20 квітня 2016 року про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції не взяв до уваги, пославшись на те, що її доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім цього суд першої інстанції зазначив, що сама позивач в судове засідання не з»явилася вчетверте, жодних заяв про розгляд справи у її відсутності не подала, жодних доказів не можливості явки в судове засідання та неявка в судове засідання представника на переконання суду не позбавляє позивача права бути присутнім в судовому засіданні чи забезпечити участь в судовому засіданні іншого представника.

Згідно матеріалів справи, 09 лютого 2016 року судом першої інстанції було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 14 березня 2016 року (а.с. 89). Докази , які б свідчили про те, що позивач була повідомленою про час і місце проведення судового засідання призначеного на 14.03.2016 року у матеріалах справи немає. Щодо поштового відправлення, що знаходиться на 93 аркуші справи, на яке у оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався як на доказ підтвердження належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, то це поштове відправлення позивачу не було вручено, а - повернено суду першої інстанції.

14 березня 2016 року судове засідання у справі фактично не проводилося , у зв»язку із зайнятістю судді в кримінальному процесі, що було оформлено довідкою (а.с. 94), у якій зазначається про відкладення розгляду справи на 18.03.2016 року. Згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки у судове засідання на 18.03.2016 року, позивач отримала його 16.03.2016 року , що не відповідає вимогам, встановленим ч. 4 ст. 74 ЦПК України, відтак не може бути доказом підтвердження належного повідомлення позивача про проведення 18.03.2016 року судового засідання.

Згідно довідок відділення поштового зв»язку (а.с. 111, 112) судові повістки виклики в судове засідання 04.04.2016 року позивачеві і його представнику вручені не були, відтак у суду першої інстанції не було підстав для посилання на поштове відправлення, яке знаходиться на аркуші 111, як на доказ, підтверджуючий належне повідомлення позивача про явку в судове засідання 04.04.2016 року.

З огляду на відсутність документів, які б підтверджували ту обставину, що позивач і його представник отримали судові повістки-виклики в судове засідання 04.04.2016 року, їхню неявку в судове засідання 20.04.2016 року не слід було розглядати як повторну неявку (неявку вдруге поспіль), а слід було розглядати як першу неявку в судове засідання, та, у разі, визнання судом першої інстанції причин неявки позивача і його представника у судове засідання 20.04.2016 року не поважними, у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, це повинно було потягнути такий правовий наслідок як відкладення розгляду справи, а не залишення позовної заяви без розгляду.

Водночас, оскільки розподіл справ між суддями здійснюється у відповідності до положень ст. 11-1, 21 ЦПК України, і колегія суддів не може визначати склад суду, тому апеляційна скарга в частині передачі питання на новий розгляд іншим суддею першої інстанції не підлягає до задоволення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК підстав для відкладення розгляду справи , судом першої інстанції безпідставно було застосовано правові наслідки неявки, встановлені ч. 3 ст. 169 ЦПК України, тобто було допущено порушення норм процесуального права, і постановлення оскаржуваної ухвали перешкоджає подальшому провадженню у справі, що, у відповідності до положень п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 3 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_5