Провадження № 2/127/6872/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.12.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2 являється колишнім чоловіком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ № 081439 від 29.10.2013 року, актовий запис № 451. Під час шлюбу сторони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 Вольгемут, 44 в м. Вінниці, власником якої на той час була мати ОСОБА_2 ОСОБА_3, а потім сестра ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані в квартирі за згодою власника, а їх спільна донька ОСОБА_5 була внесена в особовий рахунок, а потім зареєстрована в квартирі. Навесні 2011 року ОСОБА_2 покинув сімю і забравши всі свої речі пішов із квартири. З того часу в квартирі останній не зявлявся. ОСОБА_6 в 2013 році, коли їх спільна донька стала повнолітньою, ОСОБА_2 звязався з ОСОБА_1 по телефону і запропонував вирішити питання з розірвання шлюбу через орган РАЦС, що вони і зробили.

Відповідно до договору дарування від 19.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1425, ОСОБА_4 подарувала квартиру ОСОБА_1 Право власності ОСОБА_1 на квартиру згідно договору дарування було зареєстроване в КП ВБТІ 28.08.2012 року в книзі № 140 за реєстровим № 846/4726. Особовий рахунок № 132449 на квартиру був переоформлений в ТОВ «ЖЕО» на імя ОСОБА_1 та її донька як член сімї зареєстровані та проживають в квартирі. Однак до даного часу в квартирі залишається зареєстрованим відповідач по справі, який не проживає в ній з осені 2011 року, і з моменту розірвання шлюбу 29.10.2013 року, не являється членом сімї.

Факт відсутності ОСОБА_2 в спірній квартирі понад рік підтверджується актом № 1802 від 07.09.2015 року, складеним сусідами, завіреним адміністрацією ТОВ «ЖЕО».

Просить постановити рішення, яким усунути перешкоди в користування житловим приміщенням належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартирою № 134 в буд. 44 по вул. Марії Литвиненко Вольгемут в м. Вінниці, визнавши ОСОБА_2, таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, в звязку з його відсутністю в даному приміщенні понад рік без поважних причин.

В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає у вищевказаній квартирі з 2011 року, жодних перешкод щодо проживання йому не вчинялось.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак повідомлявся належним чином.

За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи.

За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній документів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

ОСОБА_2 являється колишнім чоловіком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ № 081439 від 29.10.2013 року, актовий запис № 451. Під час шлюбу сторони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 Вольгемут, 44 в м. Вінниці, власником якої на той час була мати ОСОБА_2 ОСОБА_3, а потім сестра ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані в квартирі за згодою власника, а їх спільна донька ОСОБА_5 була внесена в особовий рахунок, а потім зареєстрована в квартирі. Навесні 2011 року ОСОБА_2 покинув сімю і забравши всі свої речі пішов із квартири. З того часу в квартирі останній не зявлявся. ОСОБА_6 в 2013 році, коли їх спільна донька стала повнолітньою, ОСОБА_2 звязався з ОСОБА_1 по телефону і запропонував вирішити питання з розірвання шлюбу через орган РАЦС, що вони і зробили.

Відповідно до договору дарування від 19.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1425, ОСОБА_4 подарувала квартиру ОСОБА_1 Право власності ОСОБА_1 на квартиру згідно договору дарування було зареєстроване в КП ВБТІ 28.08.2012 року в книзі № 140 за реєстровим № 846/4726. Особовий рахунок № 132449 на квартиру був переоформлений в ТОВ «ЖЕО» на імя ОСОБА_1 та її донька як член сімї зареєстровані та проживають в квартирі. Однак до даного часу в квартирі залишається зареєстрованим відповідач по справі, який не проживає в ній з осені 2011 року, і з моменту розірвання шлюбу 29.10.2013 року, не являється членом сімї.

Факт відсутності ОСОБА_2 в спірній квартирі понад рік підтверджується актом № 1802 від 07.09.2015 року, складеним сусідами, завіреним адміністрацією ТОВ «ЖЕО».

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є приміщення у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

На переконання суду до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати за аналогією закону положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не є членом сімї ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 319, 383, 405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сімї власника, інші особи на підставі договору з власником житла.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житлі може призвести до обмеження прав власника у здійсненні свого права на розпорядження майном, можливих додаткових нарахувань за комунальну послуги, залежно від кількості зареєстрованих осіб, неможливості отримати субсидію.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути будь-які, перелічені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За даних обставин, враховуючи, що квартира № 134 по вул. Марії Литвиненко Вольгемут, 44 в м. Вінниці, належить позивачу на праві особистої приватної власності, при цьому ОСОБА_2 зареєстрований в даній квартирі на правах члена сім'ї власника, тобто позивача, однак, починаючи з 2011 року по місцю реєстрації не проживає, з огляду на беззаперечні докази відсутності відповідача по місцю своєї реєстрації, яка в даному випадку носить формальний характер, оскільки не відповідає вимогам ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», понад один рік, що є правовою підставою, в розумінні норми ст. 405 ЦК України, для втрати відповідачем права користування відповідним жилим приміщенням, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням належною ОСОБА_1 на праві приватної власності квартирою № 134 в будинку № 44 по вул. Марії Литвиненко-Вольгемут (колишня вул. Литвиненко) в м. Вінниці, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням в звязку з його відсутністю в даному приміщенні понад рік без поважних причин.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідач може звернутись з письмовою заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя