Справа № 444/2133/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/2813/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф

секретаря Фейір К.О.

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 Олексіойвича на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кам»яногірської сільської ради Жовківського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення матеріальної і моральної шкоди,-

встановила:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, усунення перешкод у користуванні правом власності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 травня 2015 року відповідач пошкодив паркан довжиною 14 метрів, що межує між земельними ділянками сторін. Цей паркан є його приватною власністю, встановлений повністю за його кошти.

На його замовлення ФОП ОСОБА_7 виготовив Звіт про оцінку рухомого майна, відповідно до якого вартість понесених ним збитків складає 7931,00 грн., а також за виготовлення Звіту він оплатив 800,00 грн.

Крім цього, через постійні стреси був змушений покласти дружину у лікарню, при цьому поніс витрати на лікування в сумі 4547,27 грн.

Також, зазнав моральної шкоди внаслідок пошкодження його майна, протиправної поведінки щодо нього, членів його сім»ї, а також через постійні приниження честі та гідності з боку відповідача, розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в 10000 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_5 в його користь збитки, понесені у зв»язку із пошкодженням паркану у розмірі 7931,00 грн., витрат на придбання ліків на суму 4547,27 грн., 10000,00 грн. моральної шкоди та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу, що загалом складає 24478,27 грн., а також зобов»язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні правом власності.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 не працюючого, індивідуальний ідентифікаційний НОМЕР_2) в користь ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 пенсіонера, індивідуальний ідентифікаційний НОМЕР_1) матеріальні збитки понесені у зв»язку із пошкодженням паркану в розмірі 7931 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Зобов»язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні правом власності позивача ОСОБА_6.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 не працюючого, індивідуальний ідентифікаційний НОМЕР_2) в користь ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 пенсіонера, індивідуальний ідентифікаційний НОМЕР_1) сплачені позивачем при подачі до суду позову судові витрати в розмірі 487 грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_5

З оскаржуваним рішенням в цілому не погоджується, вважає незаконним та необґрунтованим, а отже таким, що підлягає скасуванню з огляду на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального права.

Не погоджується із висновком суду про вартість збитків в сумі 7931,00 грн. за пошкодження штахет, оскільки матеріали справи вказують на те, що пошкоджено було максимально 26 штахетин, актом комісії сільської ради від 09.12.2015 року засвідчено, що було відбито лише 39 штахетин шириною 6,7 см. і вистою 0,6-1,0 м., при цьому спеціаліст, який складав звіт провів розрахунок виходячи з відбиття 140 штук штахетин шириною 10 см., що не відповідає дійсності.

Також, спеціаліст застосував вартість 1 шт. штахетини 103,00 грн., в той час, як з відкритих джерел інформації відомо, що вартість аналогічних штахетин становить не більше 2,00 грн./шт.

На думку апелянта, вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. задоволена безпідставно та необґрунтовано, що зумовлює незаконність рішення суду першої інстанції в цій частині.

Крім цього, присуджуючи у складі судових витрат на користь позивача витрати на правову допомогу, суд не перевірив наявність документального їх підтвердження у встановленому законодавством порядку.

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_5 на підтримання доводів скарги, а також пояснення представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заперечення таких, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання, що дане рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно Звіту про оцінку рухомого майна вартість понесених позивачем збитків становить 7931,00 грн.

Крім цього, суд прийшов висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_5 позивач ОСОБА_6 зазнав моральну шкоду через постійне приниження честі та гідності, а також через сварки з відповідачем, при цьому такі дії є систематичними та довготривалими, проте вважав заявлену суму відшкодування 10000 грн. занадто великою, відтак стягнув в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Також, суд повністю задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача 2000 грн. відшкодування витрат на правову допомогу, а також сплачений судовий збір.

Крім цього, суд зобов»язав відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні правом власності позивача ОСОБА_6

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_6 є власником житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.08.2005 року (а.с. 12).

Земельна ділянка, яка належить до вказаного будинковолодіння площею 0,25 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також площею 0,1012 га. для ведення особистого селянського господарства, приватизована позивачем ОСОБА_6, належить йому на праві приватної власності, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4 відповідно (а.с. 10-11).

29.05.2015 року в.о. сільського голови Кам»яногірської сільської ради ОСОБА_8 склала акт про те, що 14 травня 2015 року ОСОБА_5 повідбивав огорожу ОСОБА_6, в чому наніс матеріальну збитки (а.с. 14).

Відповідно до Звіту про оцінку рухомого майна, складеного 18.08.2015 року суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, ринкова вартість дерев»яних штахет (вільха, осика), висотою 80-95 см., шириною 10 см., в кількості 140 шт. складає 7931,00 грн. разом з ПДВ (а.с. 31-46).

Колегія суддів звертає увагу на те, що замовником на виконання оцінки майна, відповідно до договору № 18/08/15 виступила ОСОБА_2, на ім»я якої складено також рахунок № 18/08/15 на суму 800,00 грн. за проведення оцінки (а.с. 23-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Між тим, частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

В запереченні на позовну заяву, а також серед доводів апеляційної скарги відповідач ОСОБА_5 звертав увагу на те, що 14.05.2015 року під час конфлікту з дочкою позивача ОСОБА_2 він відбив не 140 шт. штахет, а біля 30, при цьому штахети були шириною не 10 сантиметрів, а 5-6 см.

Необхідно зазначити, що в акті від 29.05.2015 року, складеного в.о. сільського голови Кам»яногірської сільської ради ОСОБА_8 не відображено кількість відбитих штахет, а також розміри таких.

В свою чергу, в акті комісії від 09.12.2015 року зазначено, що встановлено факт відбитих штахет 39 штук на межі ОСОБА_6, ширина штахети 6,7 см., висота найвища 1 метр, найменша 70 см., пошкоджених штахет в наявності немає (а.с. 120).

Про пошкодження 14.05.2015 року 39 штахет, а не 140, надала пояснення в судовому засіданні і представник позивача ОСОБА_4

Таким чином, взявши до уваги пояснення позивача ОСОБА_2 про кількість відбитих штахет 14.05.2015 року - 140 шт., а також про вартість однієї штахети (вільха, осика), висотою 80-95 см., шириною 10 см. - 103,00 грн., які відображені у Звіті про оцінку майна від 18.08.2015 року, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 212,213 ЦПК України постановив рішення не дослідивши повно і всебічно обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

На пропозицію колегії суддів надати документи, що підтверджують кількість придбаних штахет, а також їх вартість, представники позивача пояснили, що такі документи у ОСОБА_6 не збереглися.

Відтак, з врахуванням встановлених під час розгляду апеляційної скарги обставин, колегія суддів приходить висновку, що 14.05.2015 року відповідач ОСОБА_5 пошкодив штахети з огорожі, встановленої позивачем ОСОБА_6, проте, кількість пошкоджених штахет складає 39 шт., а не 140 шт., при цьому до розрахунку вартості нанесених збитків необхідно брати вартість однієї штахети 56,65 грн., яка виходить із Звіту про оцінку рухомого майна, складеного 18.08.2015 року суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 (7931/140=56,65), таким чином розмір збитків, спричинених позивачу внаслідок пошкодження штахет 14.05.2015 року складає 2209,35 грн.

Крім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням приписів ст.ст. 23, 1167 ЦК України, роз»яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», колегія судів вважає, що висновки суду про відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 5000 грн. не в повній мірі відповідають обставинам справи.

Зокрема, колегією суддів встановлено, що між сторонами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 1991 року тривають неприязні відносини щодо спору про межу між суміжними земельними ділянками.

Як позивач ОСОБА_6, так і відповідач ОСОБА_5 неодноразово зверталися у Кам»яногірську сільську раду та Жовківський РВ ГУМВСУ з приводу неправомірних дій щодо встановлення огорожі на межі земельних ділянок.

Рішенням 19 сесії 4-го демократичного скликання № 6 від 20.07.2009 року Кам»яногірської сільської ради затверджено акт, складений земельною комісією від 19.06.2009 року про межі землекористування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без змін, в існуючих межах землекористування.

В свою чергу, 06.11.2015 року в.о. сільськог голови Кам»яногірської сільської ради ОСОБА_8 склала акт про те, що ОСОБА_2 самовільно викопала бетонний стовп з огорожі ОСОБА_5 і закопала свій бетонний стовп на місці витягнутого, зняла перію бетонної огорожі (три плити), в плитах тріщини, в чому нанесла матеріальні збитки.

Враховуючи те, що між сторонами по справі існують тривалі неприязні відносини щодо встановлення огорожі на межі суміжних земельних ділянок, при цьому сторони провокують одна одну на неправомірні дії щодо пошкодження встановленої кожним окремо огорожі, а предметом дослідження обставин по даній справі щодо спричинення моральної шкоди позивачу ОСОБА_6 зі сторони відповідача ОСОБА_5 було власне неправомірні дії відповідача щодо пошкодження майна позивача, факт чого встановлений в ході розгляду справи, відтак адекватною компенсацією страждань, що їх зазнав ОСОБА_6 у зв'язку з пошкодженням його майна буде розмір відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Що стосується вирішення спору судом в частині зобов»язання ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні правом власності позивача, колегія суддів звертає увагу на те, що Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути зокрема, житловий будинок (ст.ст. 379, 372 ЦК України) та земельна ділянка (ст. 152 ЗК України).

В свою чергу, як у позовній заяві позивач, так і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не зазначили, в чому саме та у якому майні необхідно усунути перешкоди, відтак, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для задоволення цієї вимоги позивача.

В свою чергу, досліджуючи вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення судового збору, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно із ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

За правилами ст. 88 ЦПК України понесені сторонами судові витрати, підлягають розподілу між ними.

Граничний розмір таких витрат встановлений законом.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 974 грн. (дві квитанції по 487 грн., а.с. 3,4).

Крім цього, в матеріалах справи є в наявності договір № 01/08/2015 про надання юридичних послуг, укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов»язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи стверджується та встановлено судом, що представництво інтересів позивача ОСОБА_6 під час розгляду справи в суді першої інстанції здійснював ОСОБА_3 на підставі довіреності від 10.09.2015 року (а.с. 57), натомість правову допомогу відповідно до договору № 01/08/15 ОСОБА_9 надавав не ОСОБА_6, а ОСОБА_2, яка в свою чергу не була стороною по справі.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що районний суд безпідставно стягнув з відповідача ОСОБА_5 в користь позивача ОСОБА_6 2000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених таких витрат саме ОСОБА_6

Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З врахуванням наведених вимог закону, враховуючи те, що сукупний розмір позовних вимог позивача складав 24478,27 грн., а за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції до стягнення підлягає 2209,35 грн. на відшкодування майнової шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з врахуванням пропорційного співвідношення задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_5 необхідно стягнути в користь позивача ОСОБА_6 126,62 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2 не працюючого, індивідуальний ідентифікаційний НОМЕР_2) в користь ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 пенсіонера, індивідуальний ідентифікаційний НОМЕР_1) матеріальні збитки понесені у зв»язку із пошкодженням паркану в розмірі 2209 (дві тисячі двісті дев»ять) грн. 35 коп. та на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 126 (сто двадцять шість) грн. 62 коп. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин