АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4697/15-ц 22-ц/774/1132/К/16
Справа № 210/4697/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1132/К/16 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія - 48 ( ІІІ ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря - Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 11 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2,

позивач ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона є повнолітньою та навчається на першому курсі денного відділення Криворізького коксохімічного технікуму Національної металургійної академії України за спеціальністю «Прикладна статистика» на бюджетній основі. Стипендія становить 650,00 грн. щомісячно, інших доходів вона не має, а батько ОСОБА_2 не вважає за потрібне надавати матеріальну допомогу на період навчання.

Просила суд: стягнути щомісячно на її користь з відповідача аліменти по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходів) на її утримання до закінчення навчання, або до виповнення їй двадцятитрирічного віку; допустити рішення суду до негайного виконання в розмірі місячних платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 11 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто щомісяця аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2015 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2018 року, або до виповнення їй двадцятитрирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 487,20 грн.

Рішення суду в розмірі стягнення платежів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм процесуального права. Так, він не отримував з суду першої інстанції жодної кореспонденції та про рішення суду дізнався лише від державного виконавця. Позивачка ввела суд в оману, зазначивши, що відповідач має стабільний заробіток, тоді як він з 2004 року не працює та фактично перебуває на утриманні дружини. Він є учасником бойових дій в Афганістані та був направлений від підприємства до Чорнобиля, у зв'язку з чим на теперішній час має проблеми з фізичним станом.

Відповідач не проти надання допомоги доньці та не заперечує проти надання допомоги у твердій грошовій сумі у розмірі 230,00 грн. щомісяця. При цьому, відповідач вважає, що такий розмір допомоги є достатнім, оскільки позивачка отримує стипендію та має можливість отримувати допомогу від матері, яка має стабільний дохід.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).

З 01 вересня 2015 року ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі денного відділення Криворізького коксохімічного технікуму Національної металургійної академії України за спеціальністю «Прикладна статистика», строк навчання якої закінчується 30 червня 2018 року (а.с. 4).

Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 29 вересня 2015 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, суд першої інстанції виходив з обов'язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними 23-річного віку та можливості ОСОБА_2 надавати допомогу саме у такому розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліментів на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України та не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі.

Проте з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов'язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив з факту досягнення ОСОБА_3 повноліття й продовження нею навчання, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи, повнолітня ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі денного відділення Криворізького коксохімічного технікуму Національної металургійної академії України та отримує стипендію у розмірі 622,00 грн., що не забезпечує прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» (з січня 2016 року - 1378, 00 грн., з 01 травня - 1450,00 грн.), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Забезпечення ж її утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (ст. 180 СК України).

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти надання ним матеріальної допомоги повнолітній доньці у розмірі 230,00 грн. щомісяця, вважаючи такий розмір цілком достатнім та справедливим. При цьому, в апеляційній скарзі останній зазначив, що він, будучи працездатним, вже тривалий час взагалі не працює та не отримує жодних соціальних виплат (ані як учасник бойових дій в Афганістані, ані як ліквідатор аварії на ЧАЕС).

Колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги прийнятними, адже позивачем ОСОБА_3 не надано суду жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України, для спростування тверджень відповідача щодо відсутності у нього можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини у визначеному нею розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1/4 частини від доходу своїй повнолітній доньці ОСОБА_3, яка отримує стипендію та має право на утримання від матері - ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності визначення аліментів у твердій грошовій сумі колегією суддів відхиляються, оскільки, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України, про отримання ним нерегулярного чи мінливого доходу, а також щодо отримання частини доходу в натурі.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, та зменшує розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його доходу.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 11 листопада 2015 року в частині встановленого розміру аліментів змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання з 1/4 частини з усіх видів його заробітку до 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: