Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/910/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

20.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М.

ОСОБА_2

при секретарі - Кечкіні А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді, в режимі відео конференції, цивільну справу, в режимі відеоконференції, за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про повернення грошових коштів, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулась в суд з позовом до ПАТ «Державний Ощадний банк України» про повернення грошових коштів.

В обгронтування позовних вимог зазначала, що у березні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк» предявив позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року у розмірі 16357,33 грн. Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року позов було задоволено, у звязку із чим ПАТ «Державний ощадний банк» предявив до ВДВС Новомиргородського РУЮ в Кіровоградській області виконавчий лист для примусового виконання.

У вересні 2014 року ОСОБА_3 дізналася про наявність зазначеного вище заочного рішення суду та сплати на розрахунковий рахунок банку грошові кошти в розмірі стягнутої суми 16357,33 грн.. В подальшому Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Під час розгляду справи в Новомиргородському районному суді Кіровоградської області ПАТ «Державний ощадний банк» посилався на Кредитний договір № 201103 від 02 вересня 2011 року, за яким утворилась заборгованість, проте враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 сплатила заборгованість в розмірі 16357,33 грн. представник Банку просив залишив позов без розгляду.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області 09 квітня 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк» було залишено без розгляду. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року було задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк» та визнано недійсним Кредитний договір № 20103 від 02 вересня 2011 року, з тих підстав, що ОСОБА_3 не підписувала кредитний договір № 20103 від 02 вересня 2011 року, що було визнано представником ПАТ «Державний ощадний банк». У звязку із наведеним та посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, ст. 61 ЦПК України ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, звернулася до Маловисківського районного суду Кіровоградської області із позовом про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк» грошову суму в розмірі 16357,33 грн., як набутих без достатньо правової підстави, 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, 6000 грн. сплачених витрат, повязаних із наданням правової допомоги та витрат, повязаних із явкою представника позивача до суду.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 про повернення грошових коштів задоволений частково. Стягнуто з ПАТ «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 16352,92 грн. набутих без достатньої правової підстави.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний Ощадний банк України» ставить питання про скасування рішення суду з підстав порушення, на їх думку, норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, які суд вважав встановленими. Просили суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Позивач рішення суду не оскаржив.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_6, представника ПАТ «Державний Ощадний банк України», яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти доводів апеляційної скарги, ОСОБА_4 представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України повно зясував всі обставини справи та дав їм належну оцінку.

Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено Договір № 918 про видачу та обслуговування зарплатної платіжної картки тbge Visa Domistic за кредитною схемою (т. 1 а.с. 7-9; 119-121).

Відповідно до п.п. 1.1., 2.5.,2.6., 2.7., 2.9., 2.10. Договору № 918 від 04 липня 2007 року ОСОБА_3 було відкрито картковий рахунок № 53 та встановлено кредит в сумі 3035,00 грн. Клієнт самостійно регулює ліміт по картрахунку поповненням коштів готівкою чи безготівковим шляхом. Картка випускається строком на 3 роки. Строк дії картки припиняється відповідно до дати, що вказану на картці. Для заміни картки на нову Клієнт подає заяву. У разі звільнення Клієнта з роботи або розірвання договору Банку з Організацією Клієнт має змогу надалі користуватися карткою, але без можливості користуватися кредитом. Після закінчення строку дії картки Клієнт може самостійно переоформити карту на наступний строк на загальних умовах або закрити картрахунок. Клієнт доручає Банку списувати (дебетувати картрахунок) з картрахунку грошові кошти на підставі рахунків, предявлених до оплати банками та організаціями через платіжну систему «Visa Intl», а також на суми, повязані з витратами по обслуговуванню картрахунку згідно з тарифами Банку. Клієнт вправі отримувати кредити в межах ліміту, встановленого п. 1.1. цього Договору. Кредит надається Банком на умовах повернення, платності та строковості. За користування кредитом встановлюється плата згідно з тарифами Банку. Граничний строк користування кредитом встановлюється до 25 числа наступного місяця після його отримання. Клієнт повинен до настання цієї дати повернути кредит та сплатити нараховані відсотки. В період користування кредитом при надходження коштів на картрахунок у першу чергу сплаті підлягають відсотки за користування кредитом, а потім сума кредиту. Клієнт доручає Банку в такій черговості здійснювати погашення кредитної заборгованості шляхом перерахування з карткового рахунку відповідних коштів.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.4., 4.5., 4.9. Договору № 918 від 04 липня 2007 року Банк взяв на себе наступні зобовязання: списувати (дебетувати картрахунок) з картрахунку грошові кошти на підставі рахунків, предявлених до оплати банками та організаціями через платіжну систему «Visa Intl», а також суми повязані з витратами на обслуговування картрахунку. Поповнити або виготовити на новий строк Держателю карту після отримання від нього відповідної заяви. Сповіщати Клієнта про зміну в Тарифах та умовах обслуговування картрахунку. За заявою Клієнта про закриття картрахунку припинити дію картки, попередньо заблокувати рахунок для проведення повного розрахунку Клієнта з банком відповідно до п. 10.1..

Пунктами 5.4., 5.5. Договору № 918 від 04 липня 2007 року передбачені права Клієнта, а саме: для заміни картки на нову Клієнт подає до Банку або уповноваженій особі Організації заяву протягом 30 днів до закінчення строку дії картки або 2-х місяців після її закінчення. Клієнт має право в разі звільнення з Організації або розірвання договору з Банком та Організацією «Про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, через установу Ощадбанку України (з використанням платіжних карток за кредитною схемою)»: залишити картку в користуванні до закінчення строку її дії. При цьому в разі використання карток Клієнт має змогу надалі користуватись карткою, але без можливості користуватись кредитом. Після закінчення строку дії картки Клієнт може самостійно переоформити картку на наступний строк на загальних умовах або закрити картрахунок; повернути карту в банк та закрити картрахунок. Виплата залишку по картрахунку здійснюється відповідно до п. 10.1.

Підпунктами 6.4., 6.6., 6.7., 6.8. п. 6 Договору № 918 від 04 липня 2007 року передбачені зобовязання Клієнта та Держателя карток, а саме: не допускати перевищення ліміту кредиту та прострочення платежів. У разі користування кредитом оплачувати суми кредиту і проценти, нараховані за користування кредитом, згідно з тарифами Банку, для чого доручити Банку суми, зараховані на картрахунок (у т.ч. нараховані по картрахунку відсотки) направляти, незалежно від призначення платежу, вказаного в документі в такій послідовності: на сплату відсотків за користування кредитом; на погашення заборгованості по кредиту. При одержанні відповідної вказівки від Банку припинити користування БПК та повернути її в Банк; Відшкодувати Банку збитки, завдані невиконанням чи неналежним виконанням Клієнтом чи Держателями додаткових карток по картрахунку їх зобовязань по даному Договору, а також у випадку можливих судових витрат чи витрат, повязаних з їх розшуком. По відшкодуванню збитків відповідати всім належним майном. Здати картку в установу Банку по закінченні строку її дії.

В п. п. 7.9. п. 7 Договору № 918 від 04 липня 2007 року передбачено, що сторони несуть відповідальність за завдані збитки відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього Договору.

Відповідно до п. п. 10.1. п. 10 Договору № 918 від 04 липня 2007 року після закінчення строку дії картки і не переоформлення її на нову або в разі дострокового розірвання Договору для завершення розрахунків картрахунок блокується на списання коштів на період повного розрахунку до операціях всіх Держателів БПК, які користуються цим картрахунком. Залишок коштів повертається Клієнту, а рахунок закривається за таких умов: при поверненні картки після закінчення 30 днів з моменту повернення картки Держателя (ів) в Банк та за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань; в разі неповернення картки в установу Банку через 45 днів після подачі заяви на закриття картрахунку за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань.

Як вбачається з п. п. 11.2., 11.3, 11.3.1.,11.3.2., 11.4., 11.5., п. 11 Договору № 918 від 04 липня 2007 року Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє на період строку дії картки і завершення всіх розрахунків по картрахунку згідно з п. 10.1. Договір вважається пролонгованим у разі подання Клієнтом заяви на виготовлення нової картки після закінчення строку дії попередньої. У випадку звернення Клієнта про переоформлення БПК протягом 2 місяців з дати закінчення строку дії картки Банк виготовляє нову картку та проводить розрахунки по Картрахунку згідно з Тарифами, що діють на момент звернення. При виготовленні нової картки на ній вказується строк, дії починаючи з дати закінчення попередньої картки. Тобто строк дії виготовленої картки зменшується на строк, що минув від дати закінчення попередньої картки до дати звернення (подачі заяви) Клієнта з приводу видачі нової БПК. У випадку звернення Клієнта про переоформлення БПК після 2 місяців і більше з дати закінчення строку дії картки: якщо залишок на Картрахунку складає суму до 5 (пяти) гривень (або еквівалент в іншій валюті) заява на поновлення БПК не приймається. Картрахунок закривається згідно п. 11.4; якщо залишок на Картрахунку складає суму від 5 (пяти) гривень (або еквівалент в іншій валюті) і більше, Клієнт зобовязується закрити старий рахунок та відкрити новий, оформивши документи на виготовлення нової картки згідно з Тарифами, що діють на момент звернення. Картрахунок закривається: на підставі заяви Клієнта; у разі смерті власника картрахунку фізичної особи (за звернення до Банку спадкоємців); на підставі рішення Банку через два місяці з дати закінчення строку дії БПК за умови, що залишок коштів на Картрахунку не перевищує 5 (пять) гривень або еквівалент в іншій валюті за курсом НБУ і Клієнт не звернувся із заявою про поновлення БПК або про закриття Картрахунку. При цьому вказаний залишок коштів Банк списує як плату за обслуговування БПК та Картрахунку. Якщо залишок на Картрахунку складає від 5 (пяти) гривень (або еквівалент в іншій валюті) і більше, але Клієнт звернувся до Банку після закінчення строку дії картки із заявою про її поновлення або про закриття Картрахунку, Картрахунок закривається до моменту звернення Клієнта в Банк. Договір втрачає чинність у разі подання Клієнтом заяви про закриття картрахунку та завершення розрахунків згідно з п. 10.1.

Як вбачається з умов зазначеного Договору від 04 липня 2007 року № 918 не передбачено право Банку на підписання в односторонньому порядку іншого Кредитного договору та передбачено у який випадках картковий рахунок підлягає закриттю.

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2014 року в цивільній справі № 395/1503/13-ц за позовною заявою ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за Кредитним договором № 918 від 04 липня 2007 року в розмірі 10543,99 грн. (станом на 28 жовтня 2013 року), яка складається з: основний борг 8636,54 грн., відсотки за користування кредитом 1694,25 грн., відсотки за прострочені розрахунки по кредиту 213,30 грн. (т. 1 а.с. 215).

Зазначене рішення було виконано ОСОБА_7 добровільно, грошові кошти були перераховані на розрахунковий рахунок Банку, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, до предявлення виконавчого листа для його примусового виконання (т. 1 а.с. 195,196).

02 вересня 2011 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 ніби то було укладено Договір № 20103 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебето-кредитною платіжною схемою, у звязку із чим їй був відкритий рахунок № 9965 та встановлена кредитна лінія з лімітом кредиту в розмірі 16370,00 грн. (т. 1 а.с. 16-20; 149-153).

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов ПАТ «Державний Ощадний банк України» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 155-158).

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року в цивільній справі № 395/409/14-ц за позовною заявою ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року в розмірі 16370,00 грн. (станом на 19 березня 2014 року), (т. 1 а.с. 159-160).

Крім того, судом встановлено, що після набрання законної сили заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року ОСОБА_3, в добровільному порядку, сплатила на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» грошову суму в розмірі 16352,92 грн., (т. 1 а.с. 23, 171). В порядку примусового виконання вказане рішення не було виконано, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження (т. 1 а.с. 192).

Ухвалою від 02 березня 2015 року заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року в цивільній справі № 395/409/14-ц скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку (т. 1 а.с. 218-219).

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2015 року до спільного розгляду з позовною заявою ПАТ «Державний Ощадний банк України» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року в розмірі 16370,00 грн. прийнятий зустрічний позов ОСОБА_3, поданий її представником, про визнання недійсним Кредитного договору № 20103 від 02 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 222-223).

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року за заявою представника ПАТ «Державний Ощадний банк України» -ОСОБА_8, залишено без розгляду позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року в розмірі 16370,00 грн. (т. 1 а.с. 226-227).

Як вбачається з рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року, представник ПАТ «Державний Ощадний банк України» - ОСОБА_8 визнав вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним Кредитного договору № 20103 від 02 вересня 2011 року. Підставою предявлення зустрічного позову було те, що ОСОБА_3 Кредитний договір № 20103 від 02 вересня 2011 року не підписувала і грошові кошти за ним не отримувала (т. 1 а.с. 228-231; 224-225).

На підставі рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року було визнано недійсним Договір № 20103 від 02 вересня 2011 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебето-кредитною платіжною схемою (т. 1 а.с. 228-231).

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості ОСОБА_3 за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року (станом на 11 березня 2015 року), заборгованість останньої перед ПАТ «Державний Ощадний банк України» становила 4,41 грн., ОСОБА_3 було сплачено грошову суму в розмірі 16352,92 грн. (т. 1 а.с. 23, 171).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності факту сплати ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 16352,92 грн., за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року, який на підставі рішення суду в подальшому був визнаний недійсним. Твердження відповідача, що грошова сума в розмірі 16370,00 грн., яка була стягнута на підставі заочного рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року та сплачена ОСОБА_3 в розмірі 16352,92 грн. не в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», тобто не в примусовому порядку і до його скасування 12 березня 2015 року була заборгованістю ОСОБА_3 за Кредитним договором № 918 від 04 липня 2007 року, оскільки це не підтверджується матеріалами цивільної справи і ухвалюючи 02 червня 2014 року заочне рішення Новомиргородський районний суд стягував заборгованість саме за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, право вибору способу судового захисту належить позивачеві і такі способи захисту визначені законом, при цьому способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.1 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Окрім того, умовою звернення до суду повинно бути дійсне або добросовісно передбачуване порушення субєктивного права позивача, будь-яке інше звернення до суду є зловживання правом.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.10 та ст.11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 сплатила грошову суму в розмірі 16352,92 грн. добровільно, а не в порядку примусового виконання рішення суду положення ст. 380 ЦПК України про поворот виконання рішення суду до даних правовідносин застосовуватися не може і правовідносини сторін регулюються положеннями ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобовязань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого): 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88 цс 13, від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс 14 від 03 червня 2015 року № 6-100 цс 15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За таких обставин колегія суддів судової палати вважає, що суд першої інстанції вірно визначившись з нормами права, які регулюють дані правовідносини і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування не має. Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.Є. Фомічов

Судді: А.М. Головань

ОСОБА_2