Єдиний унікальний номер 725/1935/16-ц
Номер провадження 2/725/402/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2016 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Порше Мобіліті», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позові просив зупинити виконавче провадження відкрите на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса в порядку передбаченому ст. 152 ЦПК України з метою забезпечення вказаного позову.

У відповідності до розяснень, які містяться в абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову допускається на будь-які стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.05.2016 року відкрито провадження у вказаній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволені заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження ВП №50623612 про примусове виконання виконавчого напису №836 від 20.06.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про звернення стягнення на транспортний засіб слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою особи, які беруть участь у справі, допускаються на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження №50623612 з примусового виконання виконавчого напису №836 від 20.06.2015 року про звернення стягнення на належний позивачу транспортний засіб в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до змісту вказаної норми зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є спеціальним способом забезпечення позову, який може бути застосовано лише у разі оскарження виконавчого документа боржником у судовому порядку.

Так, зупинення виконавчого провадження за Законом України «Про виконавче провадження» і зупинення виконання за правилами ЦПК, зокрема п.п. 2, 6 статті 152 ЦПК, є різними правовими інститутами, які вчиняються в різних правових процедурах.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження належить до виключної компетенції державного виконавця, рішення державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження можуть бути оскаржені до суду, зокрема ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а ст. 38 вказаного Закону визначені обставини, що надають право державному виконавцю зупинити виконавче провадження.

Таким чином, зупинення виконавчого провадження та будь-яких виконавчих дій державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» являє собою тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні ст. 152 ЦПК України тимчасово втрачається правова сила того рішення, що зупинено, що є недопустимим в розумінні норм Конституції України щодо обовязковості виконання рішення суду.

За таких обставин, зупинення виконавчого провадження і зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується в судовому порядку є різними правовими процедурами та положеннями ст. 152 ЦПК України не передбачено такого виду забезпечення позову як зупинення виконавчого провадження.

Таким чином, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.60, 151-153, 208-210, 293 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження ВП №50623612 про примусове виконання виконавчого напису №836 від 20.06.2015 року, виданого нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про звернення стягнення на транспортний засіб відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський