Справа № 755/3397/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 07 травня 2015 між позивачем та відповідачем укладено договір позики на суму 5 500 00,00 грн., що еквівалентно 250 000,00 доларів США, строком до 10 червня 2015 року. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики. У зв'язку з наведеним позивач просить про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 5 500 000,00 грн. та судовий збір

Одночасно представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1, що належить на прав приватної власності ОСОБА_3. Заява мотивована тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 4 ст.334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1, який сформований 19 лютого 2016 року.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи обсяг позовних вимог те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим будуть порушені права позивача, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в межах суми заявлених позовних вимог-5 500 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3, в межах суми заявлених позовних вимог-5 500 000,00 грн.

В іншій частині заяви про забезпечення позов відмовити

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна