Провадження №2/760/1962/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить суд визнати права власності на 1/2 частини квартири за набувальною давністю.

Позовні вимоги позивача обґрунтував тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, відділу приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва від 20 липня 1993 №3073, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності позивачу та ОСОБА_4 в рівних долях, тобто кожному по 1/2 частини вищезазначеної квартири.

ОСОБА_4, був дідусем позивача. Спадкоємцем першої черги після його смерті була його донька - ОСОБА_2, яка є матір'ю позивача.

У визначений законом строк, спадщину на 1/2 частину вищезазначеної квартири після смерті ОСОБА_4 ніхто не прийняв. Однак, позивач та відповідач ОСОБА_2 продовжували проживати у цій квартирі, здійснювали ремонт, несли витрати по утриманню зазначеної квартири.

Позивач вважає, що він набув право власності за набувальною давністю на 1/2 частини квартири, оскільки, починаючи зі смерті спадкодавця, добросовісно володів і продовжував відкрито володіти 1/2 частини зазначеної квартири.

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання в якому підтримав позицію викладену в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі та здійснити розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду подала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та здійснити розгляд справи за її відсутності

Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з'явився, однак просив суд розглянути справу без його участі.

У своїх письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, що складається з ? частини квартири. Відповідно до статті 1265 ЦК позивач належить до кола спадкоємців четвертої черги.

Вважає, що звернення позивача до суду з позовною вимогою про визнання права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є передчасною, ніким непорушеною та не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло відділу приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва від 20 липня 1993 №3073, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних долях, тобто кожному по 1/2 частини вищезазначеної квартири.

/а.с.8/

Згідно з технічним паспортом зазначена квартира складається з двох кімнат жилою площею 32,2 кв. м, загальною площею 53,8 кв. м.

/а.с.11-13/

ОСОБА_4 помер про що засвідчено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 27 лютого 1999 року.

/а.с.10/

Встановлено, що відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса дев'ятої Київської нотаріальної контори від 22.10.2015 р., ОСОБА_2 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Згідно вказаної постанови відповідачці відмовлено у вичненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті її батька, ОСОБА_4.

/а.с.10,17/

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та онуком померлого ОСОБА_4

Відповідно до довідки від 02 січня 2013 року №3, виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» відокремленим структурним підрозділом «Батиївський» ОСОБА_4 з 14 червня 1988 року по день смерті проживав та був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1

/а.с.16/

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

Відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України «особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом».

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду ч. 4 ст. 344 ЦК України.

Згідно з п. 8 Прикінцевих і перехідних положень ЦК «Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом».

У пункті 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК)».

Враховуючи те, що спірна квартира є неподільною річчю у розумінні частини другої статті 183 ЦК, суд вважає, що позивач добросовісно заволодів 1/2 частини квартири, що залишилася після смерті ОСОБА_4.

Зважаючи на те, що позивач зареєстрований і проживає у цій квартирі з 03 вересня 1985 року по теперішній час, оплачує житлово-комунальні послуги та той факт, що спадкоємець першої черги ОСОБА_2 визнала позовні вимоги, суд вважає, що ОСОБА_1 володіє зазначеним майном відкрито і безперервно.

Відповідно до пункту 11 вищезазначеної постанови Пленуму «Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю».

Таким чином, не зважаючи на те, що строк давнісного володіння почався раніше встановленої дати, суд зараховує лише строк з 1 січня 2001 року.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав у позивача для набуття права власності на 12 частини квартири за набувальною давністю.

Враховуючи те, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володів 1/2 частини квартири, суд вважає, що він набув право власності за набувальною давністю по 1/2 частини АДРЕСА_1

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Керуючись статтею 58 Конституції України, статтями 5, 16, 334, Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК, статтями 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ? частини квартири АДРЕСА_1 право власності за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова