Справа № 132/1203/15-ц
Провадження № 2/132/130/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21.04.2016 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Попик Ю.П.

при секретарі Гордієнко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення виплати доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру компенсації доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити з нього стягнення на користь ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2012 року він визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпілим за яким є відповідач ОСОБА_2

Згідно з вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.1.2012 року - ОСОБА_1, 21.08.2012 року на автодорозі сполученням Вінниця-Шпиків, в смт. Тиврів, керуючи автомобілем ВАЗ-2102, д.н.з. А5271ВИ, в порушення п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України зіткнувся з моторолером, в результаті чого пасажир моторолера ОСОБА_2 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини лівої стегнової кістки, відкритого уламкового перелому верхньої третини, середньої третини великогомілкової кістки, закритого перелому верхньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки, рваної рани верхньої третини лівої гомілки з дефектом м'яких тканин, проникаючої рани лівого колінного суглобу, саден лівого стегна, правого колінного суглобу, правої кисті.

14 січня 2013 року висновком МСЕК ОСОБА_2 було надано ДРУГУ групу інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, терміном на один рік до чергового перегляду 31.12.2014 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертної комісії від 17.03.2013 року № 32-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, враховуючи характер тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 встановлено 45% стійкої втрати загальної працездатності, але так як ОСОБА_2 може виконувати роботу за іншою професією з більш низькою кваліфікацією, професійна працездатність його, як механізатора, втрачена на 60% та підлягає наступному обстеженню судово-медичною експертною комісією через 1 (один) рік, 17 березня 2015 року

В звязку з цим, ОСОБА_2 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати прецездатності.

Рішенням Калинівського районного суду від 10.07.2014 року було присуджено стягнути з нього на користь ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року, починаючи з моменту набрання чинності рішення суду до відновлення втраченої працездатності.

В звязку з тим, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року не встановлено до якого часу з позивача ОСОБА_1 буде стягуватись відшкодування доходу, втраченого внаслідок зменшення професійної працездатності, сторони дійшли згоди, що відповідач ОСОБА_2 повідомить позивача ОСОБА_1 про результати чергового перегляду інвалідності та результати обстеження судово-медичною експертною комісією, яка мала відбутись 17 березня 2015 року. Проте відповідач ОСОБА_2 не зважаючи на домовленість, ніяким чином не повідомив позивача ОСОБА_1 про групу інвалідності та результати обстеження. До того ж, під час останньої зустрічі з відповідачем ОСОБА_2, на думку позивача ОСОБА_1, останній виглядав абсолютно здоровим.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та має незадовільний стан здоровя, він звернувся до суду із позовом в якому просить припинити з нього стягнення на користь ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності, оскільки працездатність відповідача ОСОБА_2 на даний час відновилась.

Також 19.05.2015 року до ОСОБА_1 звернувся представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 із зустрічним позовом про збільшення розміру компенсації доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності. Даний зустрічний позов мотивований тим, що стан здоровя відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_2 на даний час ще повністю не відновився, йому і надалі необхідні посилене харчування, санаторно-курортне лікування, придбання ліків. Таким чином ОСОБА_2 для покриття витрат на відновлення його здоровя до попереднього стану, тобто до стану, який був до ушкодження здоровя, недостатньо коштів, які стягуються із позивача ОСОБА_1 за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом на його користь у розмірі 35% від мінімальної заробітної плати, відповідно до рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року.

В звязку з цим ОСОБА_2 вважає за необхідне стягувати із ОСОБА_1 кошти на компенсацію доходу втраченого ним внаслідок стійкої втрати професійної працездатності розмірі 60% від мінімальної заробітної плати, а не 35% як було погоджено сторонами відповідно до рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року.

Тому, позивач за зустрічним позовом та відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 звернувся із вимогою про стягнення із відповідача ОСОБА_1 за зустрічним позовом у відшкодування доходу втраченого ним внаслідок стійкої втрати професійної працездатності як механізатора на 60% від мінімальної заробітної плати, як визначено висновком судово-медичної експертної комісії від 17.03.2013 року №32-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов до відповідача ОСОБА_2 про припинення стягнення на користь останнього у відшкодування доходу , втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року, що відбувається на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року у справі № 132/3038/13-ц, у звязку з відновленням повної працездатності відповідача ОСОБА_2 просять задовольнити по таким підставам.

Так суду пояснили, що на даний час позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та має незадовільний стан здоровя. Відповідно довідки відділкової лікарні залізничної станції Жмеринка Вінницької області потребує періодичного амбулаторного лікування. Також із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23.05.2013 року проводиться стягнення 27750 грн. на відшкодування моральної шкоди, а на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2015 року проводиться стягнення в сумі 12841 грн. 98 коп. на відшкодування втраченого заробітку.

Тоді як по поясненням відповідача ОСОБА_2, останній на даний час працює по найму в окремих громадян та на приватних підприємствах без укладення трудової угоди та має достатній дохід від даної трудової діяльності. При цьому ОСОБА_2 виконує будівельні роботи та роботи по обробці металевих виробів.

Крім того, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог по зустрічному позову ОСОБА_2 про стягнення на його користь із ОСОБА_1 втраченого доходу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати з таких підстав. Так ОСОБА_2, після закінчення професійно-технічного училища в серпні 2011 року, із його пояснень в судовому засіданні, посвідчення тракториста-машиніста (механізатора) отримав тільки в березні 2016 року в звязку із розглядом даної цивільної справи. При цьому не працював трактористом-машиністом до отримання тілесних ушкоджень 21.08.2012 року, внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди так і після даної ДТП.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про припинення стягнення на користь останнього у відшкодування доходу втраченого ним внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати, що відбувається на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року у звязку з відновленням повної працездатності відповідача ОСОБА_2 не визнали по таким підставам.

При цьому пояснили, що на даний час повного відновлення працездатності відповідача ОСОБА_2 не відбулось. Так відповідно висновку судово-медичної експертної комісії від 22.06.2015 року № 162-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, враховуючи характер тілесних ушкоджень ОСОБА_2 встановлено 25% стійкої втрати загальної працездатності, але так як ОСОБА_2 може виконувати роботу за іншою професією з більш низькою кваліфікацією, професійна працездатність його, як механізатора, втрачена на 40% та підлягає наступному обстеженню судово-медичною експертною комісією через три роки 22.06.2018 року.

Крім того, шкода завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, а також інших доходів.

Відповідно до вищезазначеного висновку судово-медичної експертної комісії від 22.06.2015 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить суд стягувати із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, як механізатора, в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати. При цьому представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 проти стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого в наслідок стійкої загальної втрати працездатності, у розмірі 25% від мінімальної заробітної плати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що в задоволені позову про припинення стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року, що відбувається на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року у справі №132/3038/13-ц, у звязку з відновленням повної працездатності відповідача ОСОБА_2, слід відмовити та частково задовільнити зустрічний позов про збільшення розміру компенсації доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області засуджено ОСОБА_1 за ст.286 ч.2 КК України.

Згідно з вироком ОСОБА_1 21.08.2012 року на автодорозі сполученням Вінниця - Шпиків, в смт. Тиврів, керуючи автомобілем ВАЗ-2102, д.н.з. А5271ВИ, в порушення п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України зіткнувся з моторолером, в результаті чого пасажир моторолера ОСОБА_2 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини лівої стегнової кістки, відкритого уламкового перелому верхньої третини, середньої третини великогомілкової кістки, закритого перелому верхньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки, рваної рани верхньої третини лівої гомілки з дефектом м'яких тканин, проникаючої рани лівого колінного суглобу, саден лівого стегна, правого колінного суглобу, правої кисті.

14 січня 2013 року висновком МСЕК ОСОБА_2 було надано ДРУГУ групу інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. На час розгляду даної цивільної справи є інвалідом третьої групи з вищезазначеним діагнозом.

Рішенням Калинівського районного суду від 10.07.2014 року було присуджено стягнути з нього на користь ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року, починаючи з моменту набрання чинності рішення суду до відновлення втраченої працездатності. Дане рішення суду було винесено за узгодженням сторін по справі та, відповідно до висновку судово-медичної експертної комісії від 17.03.2013 року № 32-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, враховуючи характер тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 встановлено 45% стійкої загальної працездатності, але так як ОСОБА_2 може виконувати роботу за іншою професією з більш низькою кваліфікацією, професійна працездатність його, як механізатора, втрачена на 60% та підлягає наступному обстеженню судово-медичною експертною комісією через 1 (один) рік.

Відповідно висновку судово-медичної експертної комісії від 22.06.2015 року №162-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, враховуючи характер тілесних ушкоджень ОСОБА_2 встановлено 25% стійкої втрати загальної працездатності, але так як ОСОБА_2 може виконувати роботу за іншою професією з більш низькою кваліфікацією, професійна працездатність його, як механізатора, втрачена на 40% та підлягає наступному обстеженню судово-медичною експертною комісією через три роки 22.06.2018 року.

Частинами 1, 2, 3 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я фізичній особі, зобов?язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров?я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв?язку з втратою здоров?я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Згідно ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Відповідно вимог чинного законодавства та встановлених обставин по даній цивільній справі, пояснень сторін та їх представників, суд вважає необхідним в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення з нього стягнення на користь останнього у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати згідно до рішення Калинівського районного суду Вінницької області відмовити по таким підставам.

Так відповідно висновку судово-медичної експертної комісії від 22.06.2015 року №162-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 встановлено 25% стійкої втрати загальної працездатності, а професійна працездатність його, як механізатора, втрачена на 40% та підлягає наступному обстеженню судово-медичною експертною комісією через три роки 22.06.2018 року. Таким чином на час розгляду цивільно-правового спору між сторонами відновлення повної працездатності відповідача ОСОБА_2 не відбулось. Також, на даний час відповідач ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Тому не можуть бути підставами для звільнення позивача ОСОБА_1 від відшкодування на користь позивача доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності відповідачем ОСОБА_2, що останній по даний час працює по найму в окремих громадян без укладення трудової угоди та отримує певний дохід, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, має хворобливий стан здоровя і потребує регулярного лікування та з нього проводяться грошові стягнення по іншим судовим рішенням.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру компенсації доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності, що визначено рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року задовільнити частково.

Так в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 за зустрічним позовом, згідно особистих пояснень, після закінчення професійно-технічного училища в серпні 2011 року, посвідчення «тракториста-машиніста» (що відповідає професії «механізатора» згідно розяснень в судовому засіданні судового експерта ОСОБА_5С.) отримав тільки в березні 2016 року в звязку із розглядом даної цивільної справи. Таким чином ОСОБА_2 за професією механізатора (тракториста-машиніста) до отримання тілесних ушкоджень 21.08.2012 року, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди не працював, та не мав можливості працевлаштуватися за професією механізатора із-за неотримання ним посвідчення тракториста-машиніста.

Тому відповідно висновку судово-медичної експертної комісії від 22.06.2015 року №162-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи позовні вимоги позивача ОСОБА_2 при встановлені розміру компенсації доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності, підлягають визначенню виходячи із втрати загальної працездатності, що становить 25%, а не із втрати професійної працездатності, відповідно до розміру мінімальної заробітної плати.

В межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з позивача ОСОБА_6 компенсацію в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, що призвело до втрати загальної працездатності, з моменту набрання чинності рішення суду до відновлення втраченої працездатності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1195, 1197, 1202, 1204 ЦК України, ст.ст. 5, 6,10, 57, 60 , 88, 208, 209, 212 -215, 218 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову про припинення стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок стійкої втрати працездатності у розмірі 35% щомісячно від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року, що відбувається на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року у справі №132/3038/13-ц, у звязку з відновленням повної працездатності відповідача ОСОБА_2 - відмовити.

Зустрічний позов задовільнити частково.

Стягувати з відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок загальної втрати працездатності у розмірі 25 % щомісячно від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року, починаючи з моменту набрання чинності рішення суду до наступного обстеження судово-експертною комісією 22.06.2018 року.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності відповідно до рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2014 року відізвати.

В звязку з проголошенням в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини судового рішення, суд повідомляє, що з повним рішенням сторони зможуть ознайомитися 26 квітня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: