Справа № 359/3684/16-ц
Провадження № 2/359/1454/2016
У Х В А Л А

11 серпня 2016 року Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Саган В.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

27.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь частину боргу в сумі 2000 доларів США та стягнути понесені судові витрати.

11.08.2016 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів до забезпечення її позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності: -земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:3351, площею 0,8438га, для індивідуального садівництва, за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада; - земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер :03:002:0168. В обґрунтування заяви посилалася на те,що згідно Інформаційної довідки відкритих даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу належить право власності на вказані земельні ділянки.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Тобто, зазначений інститут цивільного процесуального права захищає законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно і неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 152 ЦПУ України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, виходячи із положень ч.1 ст.152 ЦПК України забезпечення позову пов»язано з обмеженням в правах саме відповідача.

Нормою ч.3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали та обставини справи, доводи викладені у заяві, суд вважає, що ОСОБА_1 не обґрунтовано співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, не зазначено вартість такого майна, що унеможливлює з"ясувати співмірності виду забезпечення позову, про який просить заявник, їх достатність для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, заявником на підтвердження належності земельних ділянок відповідачу, на які просить накласти арешт, надано Довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 23 квітня 2016 року. Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що земельні ділянки на теперішній час, тобто на 11.08.2016 року, перебувають у власності відповідача позивачем не надано.

З огляду на наведене, підстав для забезпечення позову судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.151,152,153,154 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.М.Саган