Справа № 630/329/16-ц
Провадження № 2/630/252/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок та грошовий вклад в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 46,00 кв.м, житловою площею 26,60 кв.м з господарськими будівлями і спорудами: сараями літ. «Б», «Е» і «Ж», погребом літ. «бп», літньою кухнею літ. «Г» з ганком літ. «г», вбиральнею літ. «Д», душем літ. «З», гаражем літ. «І», огорожею 1,2, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, пров. Світлий, 6, а також на грошові кошти в сумі 734,15 грн. з процентами, які знаходяться в філії Ощадбанку № 5484/057 в м. Люботин на рахунку № 91551.6850, відкритий на ім'я ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2, померлої 03 серпня 2007 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала на те, що її батько ОСОБА_3, перебуває у зареєстрованому шлюбі з її матір'ю ОСОБА_2, отримав в серпні 1958 рокуу безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м за адресою: м. Люботин, пров. Світлий, 6 (колишній пров. ХІ зїзду ВЛКСМ, 4), під будівництво індивідуального будинку. В 1961 році на земельній ділянці батьками був збудований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який було прийнято в експлуатацію в 1966 року. Але батько, ОСОБА_3, своє право власності на будинок за життя не оформив. Після його смерті 25 лютого 2004 року спадщину у виді житлового будинку прийняла дружина, ОСОБА_2, яка постійно проживала зі спадкодавцем і від спадщини не відмовилась. Після смерті матері ОСОБА_2 вона, позивачка, є єдиним спадкоємцем житлового будинку і грошових коштів, належних матері, і які знаходяться на рахунку у відділенні Ощадбанку, але не може оформити свої спадкові права на будинок через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, але подала суду заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання Люботинська міська рада Харківської області не з'явилася, направила листа про розгляд справи за відсутності її представника.

В судовому засіданні встановлене наступне.

08 серпня 1958 року між Виконавчим комітетом Люботинської міської ради депутатів трудящих і ОСОБА_3 був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянкою площею 600,00 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку в м. Люботин, пров. ХІ зїзду ВЛКСМ, 4.

На виконання вказаного договору представником Харківського міжміського БТІ був оформлений акт про відведення в натурі земельної ділянки площею 600,00 кв.м за адресою: м. Люботин, пров. ХІ зїзду ВЛКСМ, 4, наданої ОСОБА_3 для забудови.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 11 квітня 2016 року, і довідки КП «Люботинське БТІ», на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, пров. ХІ зїзду ВЛКСМ, 4, в останнє зміненої рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 87 від 22 грудня 2015 року на пров. Світлий, 6, в 1961 році був збудований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а» і ганком літ. «а1» загальною площею 46,00 кв.м, житловою площею 26,60 кв.м. Крім того, на земельній ділянці розташовані господарські будівлі і споруди: сараї літ. «Б», «Е» і «Ж», погреб літ. «бп», літня кухня літ. «Г» з ганком літ. «г», вбиральня літ. «Д», душ літ. «З», гараж літ. «І», огорожа 1,2.

Завершений будівництвом житловий будинок у ОСОБА_3 був прийнятий державною приймальною комісією в експлуатацію 08 серпня 1966 року, що підтверджується актом про завершення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженим рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих.

У 1966 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1966 році житлового будинку ОСОБА_3 набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Люботин, пров. Світлий, 6, був збудований та набутий ОСОБА_3П, а отже такий будинок не є самовільно збудованим.

25 лютого 2004 року ОСОБА_3 помер, про що було видано свідоцтво про смерть І-ВЛ № 434619 від 26 лютого 2004 року.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3, з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, заповіт від імені померлого не посвідчувався.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з спадкодавцем ОСОБА_3 постійно мешкала його дружина ОСОБА_2, шлюб між яким був зареєстрований 05 серпня 1958 року в Люботинському міському бюро ЗАГС, свідоцтво про одруження ІІ-ЯР № 410874.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2, прийнявши спадщину у належний спосіб, набула права володіння, користування й розпорядження житловим будинком.

Але, 03 серпня 2007 року ОСОБА_2 померла, про що відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області було видано свідоцтво про смерть І-ВЛ № 135743 від 04 серпня2007 року. Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, що розташований в м. Люботин, пров. Світлий, 6, і грошові кошти сумі 734,15 грн. з процентами, які знаходяться в філії Ощадбанку № 5484/057 в м. Люботин на рахунку № 91551.6850.

За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_2, з заявою про прийняття спадщини звернулась її донька ОСОБА_1, заповіти від імені померлої не посвідчувались.

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження І-ЯР № 832662 від 05 серпня 1958 року і свідоцтвом про укладення шлюбу І-Вл № 479594 від 12 серпня 1978 року.

Оскільки ОСОБА_1 у належний спосіб прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2, але оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право власності вона не може через відмову нотаріуса, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 46,00 кв.м, житловою площею 26,60 кв.м з господарськими будівлями і спорудами: сараями літ. «Б», «Е» і «Ж», погребом літ. «бп», літньою кухнею літ. «Г» з ганком літ. «г», вбиральнею літ. «Д», душем літ. «З», гаражем літ. «І», огорожею 1,2, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, пров. Світлий, 6, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2, померлої 03 серпня 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти в сумі 734,15 грн. з процентами, які знаходяться в філії Ощадбанку № 5484/057 в м. Люботин на рахунку № 91551.6850, відкритий на ім'я ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2, померлої 03 серпня 2007 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін