Справа № 373/1507/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

при секретарі Товстій О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, СК «ВАТ НСК «Оранта» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньотранспортної пригоди,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду і просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 2390,50 гривень матеріальної шкоди та 20000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали.

В обґрунтування своїх заперечень, вказали, що цивільно правова відповідальність була застрахована страховою компанією «Оранта», - згідно Полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2832211 від 20.03.2015 року.

Так, представник відповідача вказав, що ст. 1194 Цивільного кодексу України, закріплено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Натомість позивач не скористався своїм правом на отримання компенсації від страховика, а бажає отримати її в повному обсязі від відповідача.

Крім того, відповідач та йог представник вказали, що документи, на які посилається позивач, як на обґрунтування своїх доводів не можна вважати належними та допустимими доказами, та жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди, який, на думку відповідача є завищеним.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився повторно, повідомлений належним чином.

Представник СК «ВАТ НСК «Оранта» в судове засідання не зявився повторно, повідомлений належним чином.

Сторони не заперечили, щодо слухання даної справи за відсутності третіх осіб.

01.10.2015 року, близько 19 години 30 хвилин по вул. П.Костюка в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області ОСОБА_3І керуючи автомобілем ГАЗ 24-01, державний номер В4730КІ, перед зміною напрямку руху, виконоучи маневр повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, та допустив зіткнення з велосипедом манки Минськ, під керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дана обставина підтверджується копією постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.07.2016 року, тому в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доведенню.

Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а тому ОСОБА_3І повинен відшкодувати матеріальну шкоду, яка завдана ОСОБА_2

В силу ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних ті інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. шкода, завдана джерелом підвищеної небезпекою відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

В частині відшкодування матеріальної шкоди, суд приймає до уваги суму збитків понесених позивачем на лікування травм внаслідок ДТП, яка становить 1670 грн. 50 коп., що підтверджується фотокопіями чеків, наявними в матеріалах справи.

Однак, ОСОБА_2, в ході судового розгляду, вказав, що він отримав від ОСОБА_3 на лікування 500 грн.

Відтак витрати на лікування ОСОБА_5 становлять 1170 грн. 50 коп.

Крім того, суд не бере до уваги витрати позивача на ремонт велосипеда «Мінськ», оскільки витрати в розмірі 720 грн. ОСОБА_2 підтверджує фотокопією накладної №2 від 15.04.16р. Однак вказаний документ вказує на отримання ПП ОСОБА_6 певних запчастин, але жодним чином не вказує на те, що позивач дані запчастини придбав саме ОСОБА_2 для ремонту велосипеда, та не підтвердив, що саме такі пошкодження отримав його велосипед в результаті ДТП.

Матеріальна шкода доведена в розмірі 1170,50 гривень, однак керуючись п.4 ППВСУ №4 від 31.05.1995 року суд, вважає, що позивачем не доведено розміру моральної шкоди, та не зазначено з яких міркувань він виходив визначаючи її розмір.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вказане вище, відповідно до ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» дає підстави для зменшення розміру моральної шкоди, але не є підставою для відмови в ньому.

В силу п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, якщо з моменту заподіяння шкоди пройшло достатньо часу для згладжування моральних втрат, то це може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, при цьому суд повинен виходячи з визначення розміру відшкодування розміру моральної шкоди враховувати майновий стан особи, яка заподіяла шкоду, який впливає на розмір відшкодування, якщо він був до заподіяння шкоди, або стане внаслідок її відшкодування вкрай скрутним. На це ж вказує і п. 10 Пленуму ВСУ України від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Враховуючи вимоги розумності та справедливості,факт наявності моральної шкоди, характер та обсяг страждань яких зазнав ОСОБА_2Г, характеру немайнових втрат та врахуванням стану здоровя, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що моральна шкода заявлена позивачем в розмірі 20000 грн.00 коп. підлягає частковому відшкодуванню, а саме в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Питання стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На основі викладеного, керуючись ст.ст.23,1166 ЦК України, 60,88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, СК «ВАТ НСК «Оранта» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1170 (тисяча сто сімдесят) гривень 50 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 275 грн. 60 копійок.

Складання повного тексту рішення відкласти до 27 грудня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Київської області через Переяслав Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2016 року.

СУДДЯ: І.О. Опанасюк