АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3994/15-ц Номер провадження 22-ц/786/214/16Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Бондаревської С.М. , Одринської Т.В.,

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А

В липні 2015 року ПАТ "КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 жовтня 2007 року банк та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № PLOKGK00000110.

Згідно з договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 404 000 грн. на термін до 16.10.2017 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором.

У порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим станом на 08.06.2015 року має заборгованість в сумі 2 558 676 грн. 11 коп., яка складається з наступного: 401 378 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом; 528 006 грн. 25 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 442 571 грн. 96 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 121 829 грн. 82 коп. штраф (процентна складова). Просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 2 558 676 грн. 11 коп. за кредитним договором № PLOKGK00000110 від 16.10.2007 року, а також судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором: заборгованість за кредитом в сумі 401378 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом; 317 184 грн. 37 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 64640 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 721285 грн. 95 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 250 грн. штраф (фіксована частина); 121829 грн. 82 коп. штраф (процентна складова), а всього 1626568 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк "Приватбанк" судовий збір 1 827 грн.

З рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають істотне значення для справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт вважає, що позивач вже використав своє право на захист порушених інтересів, стягнувши всю заборгованість за кредитним договором станом на 23.02.2009 року щляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2009 року, а також подавши вказаний позов у 2009 році, банк змінив строк виконання зобов»язання за кредитним договором, тому звернувшись до суду з даним позовом у 2015 році, пропустив п»ятирічний строк позовної давності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 16 жовтня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № PLOKGK00000110.

Згідно з договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 404 000 грн. на термін до 16.10.2017 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором.

Умови договору ОСОБА_2 виконано не в повному обсязі, а тому суд дійшов вірного висновку стосовно стягнення заборгованості в частині - 401 378 грн. 09 коп. заборгованості за кредитом; 64 640 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, а також штраф відповідно до даного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина), 121 829 грн.82 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до кредитного договору № PLOKGK00000110 від 16.10.2007 року, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

З 01 лютого 2009 року за даним кредитним договором була змінена відсоткова ставка з 15% до 24,97%, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № PLOKGK00000110 від 16.10.2007 року ( а.с.5-7).

Згідно з пунктом 2.3.1.кредитного договору № PLOKGK00000110 від 16.10.2007 року банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті ( по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

З матеріалів даної справи вбачається, що рекомендоване повідомлення про отримання ОСОБА_2 листа від ПАТ КБ «ПриватБанк» - відсутнє, а отже судом першої інстанції вірно було взято розрахунок заборгованості по процентам з урахуванням відсоткової ставки 15% та стягнуто заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 317 184, 27 гривні.

З урахуванням вимог ст.ст.549, 551 ЦК України та розміру заборгованості за кредитом, суд першої інстанції правомірно зменшив суму пені, що підлягає стягненню з боржника, до 721 285, 95 гривні.

З матеріалів цивільної справи № 2-3500/09 слідує, що 23.03.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2009 року у справі № 2-3500/09 позов Закритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 банку «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLOKGK00000110, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, 16 жовтня 2007 року, на підставі договору іпотеки, укладеного 16 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, звернути стягнення на предмет іпотеки за цим договором - квартиру № 2 та квартиру № З у будинку № 36 по вулиці Пушкіна у м. Полтаві, ціною у 577720 гривень, з яких квартира № 2 належить ОСОБА_2 вікторовичу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 16 жовтня 2007 року за № 5717, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за № 2420284 від 16 жовтня 2007 року, квартира № З належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 16 жовтня 2007 року за № 5722, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за № 2420384 від 16 жовтня 2007 року, шляхом продажу вказаних квартир з укладанням від імені відповідача договорів купівлі-продажу квартир будь-яким способом з будь-якою особою - покупцем, з отриманням витягу із Державного реєстру прав власності та наданням позивачеві усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, шляхом продажу цих квартир іпотекодержавцем - закритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» із застосуванням процедури продажу, встановленої у ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною продажу у 577720 гривень.

Зобов'язано ВГІРФО Октябрського РВ ПМУ ГУМВС України у Полтавській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: квартира № 2 та квартира АДРЕСА_1.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по справі у сумі 1730 гривень.

Таким чином, подавши зазначений позов 23.09.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України про повне дострокове повернення всієї суми кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_3 в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов»язання за кредитним договором, що відповідає змісту правового висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14.

Отже, з вказаної дати належить рахувати п»ятирічний строк позовної давності, встановлений пунктом 4.5 кредитного договору ( а.с.8-10).

Доводи апелянта про те, що останній платіж у погашення заборгованості за кредитним договором ним було вчинено 18.09.2008 року, тому позивачем пропущено п»ятирічний строк позовної давності, спростовується випискою по рахунку ОСОБА_2 за № 1997 (а.с. 71-75) та розрахунком заборгованості за договором № PLOKGK00000110 від 16.10.2007 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом-Страшком ОСОБА_5, за період з 23.02.2009 року по 07.04.2016 року, з яких слідує, що 26.12.2011 року боржником ОСОБА_2 було здійснено платіж у погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 100 гривень, що не спростовано будь-якими іншими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частиною 3 цієї статті визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи наведені обставини, а саме переривання перебігу п»ятирічного строку позовної давності, який розпочався 23.09.2009 року щляхом вчиненням особою дії, що свідчить про визнання боржником свого боргу, тобто внесення коштів на його погашення 26.12.2011 року, а також дати звернення до суду з цим позовом 15.07.2015 року за Вх.№14754, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний строк позивачем не пропущений.

Судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2009 року у справі № 2-3500/09 про звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконаним, оскільки рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2008 року у справі № 2-4376/08 було змінено правовий статус предмету іпотеки шляхом визнання права власності за боржником ОСОБА_2 на об»єкт самочинного будівництва, а саме нежитлове приміщення, що розташоване по вул. Пушкіна, 36 в м. Полтаві ( а.с.46 Справа № 2-3500/09).

У п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи з вимог, передбачених у ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України щодо змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора шляхом накладення стягнення на предмет іпотеки, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка, а розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом було вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ___________ Ю.М. Винниченко

Судді: _____________ С.М.Бондаревська ______________Т.В.Одринська