22-ц/775/917/2016(м)
Головуючий І інстанції Копилова Л.В. Єдиний унікальний номер 265/2097/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/917/2016(м)
Категорія 50 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мальцевої Є.Є.,

ОСОБА_1,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 посилаючись на те, що за рішенням суду сплачує аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що вона не працює, оскільки на її утриманні знаходиться син-інвалід, який потребує постійного стороннього догляду, отримує лише державну допомогу на дитину-інваліда в розмірі 1 400 гривень, яких їй не вистачає для їх проживання та лікування сина, просила звільнити її від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, яка проживає з відповідачем або у випадку неможливості повного звільнення просила зменшити розмір аліментів до 50 гривень щомісячно.

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 в якому зазначав, що за рішенням суду він сплачує аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час його матеріальний стан погіршав, оскільки він не має постійного місця роботи та має нерегулярний мінливий дохід. Тому просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 та визначити його в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Позов ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 серпня 2015 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінивши спосіб їх присудження.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили и до повноліття дитини.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 серпня 2015 року відкликано.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 посилаючись на незаконність рішення, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову та відмову у задоволені зустрічного позову ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином телефонограмою (а.с. 151,152), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_6, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи сторін, правильно застосував норми матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про зменшення розміру стягнутих з відповідача аліментів в звязку із зміною його матеріального стану.

З таким висновком суду не погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку.

На підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 400 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку (том 1 а.с. 16-17).

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не працює, на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості не перебуває, з питань працевлаштування не зверталася, отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда, середній розмір якої складає 1 400 грн. щомісячно (том 1 а.с. 20, 23, 86).

З копій медичних документів вбачається, що неповнолітній ОСОБА_7 є інвалідом, має тяжке захворювання нирок, потребує догляду та медичного лікування, проходить періодичні курси лікування за межами міста Маріуполя (том 1 а.с.24-37).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

На підтвердження своїх зустрічних позовних вимог відповідачем ОСОБА_3 надана копія трудової книжки, з якої вбачається, що його було звільнено 11 січня 2016 року за власним бажанням з посади водія ПАТ «Азовзагальмаш» та на час розгляду справи судом він не працевлаштований (том 2 а.с.6-9).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3

Не можна не погодитися і з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_2

Так, позивачкою в підтвердження своїх позовних вимог надані суду копії медичних документів щодо стану здоровя неповнолітнього ОСОБА_7 та довідка про вартість його лікування станом на жовтень 2015 року, які фактично підтверджують додаткові витрати позивачки на дитину, що викликані особливими обставинами.

Між тим, правове значення у справі про зменшення розміру аліментів має доведення позивачкою факту зміни її матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення саме її здоровя.

Проте належних і допустимих доказів в підтвердження зазначених фактів ОСОБА_2 суду першої інстанції не надано.

Не надано таких доказів і апеляційному суду, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

В апеляційній скарзі не приведено нових доводів, які б не були предметом дослідження суду першої інстанції і які б вплинули на правильність його висновків при розгляді справи по суті, ці доводи зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 184 СК України встановлено, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, а порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

ОСОБА_8

ОСОБА_1