УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Дякович О.О.

за участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, начальника другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, скасування постанови державного виконавця -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, начальника другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, скасування постанови державного виконавця, в обґрунтування якої вказав, що 04.05.2007 року Хмельницьким міськрайонним судом було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки Ольги ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 19.04.2007 і до досягнення нею повнолітня. Після ухвалення рішення суду аліменти стягувались із заробітної плати за місцем роботи, в подальшому заявник та ОСОБА_4 відновили подружні стосунки та стали проживати разом, при цьому дружина не вимагала сплати аліментів. З метою зясувати причини утримання коштів з його заробітку заявник звернувся до другого міського відділу ДВС, проте отримав відписку в.о. начальника другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ. В подальшому заявник звернувся за місцем роботи в ДП «Граніт», де дізнався, що з його заробітної плати на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 02.03.2015 проводиться утримання аліментів. Вважає такі дії державного виконавця протиправними, оскільки державним виконавцем не була направлена йому копія постанови від 02.03.2015р., крім цього розрахунок заборгованості по аліментах має бути складений державним виконавцем та про нього має бути повідомлено боржнику. Проте заявник не отримав відповідний розрахунок по заборгованості по аліментам. Також заявник вказує, що в.о. начальника другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ не належним чином розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо дій державного виконавця. У звязку з цим просить визнати протиправними дії державного виконавця другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ ОСОБА_5, визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ, скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника від 02.03.2015р.

В судовому засіданні заявник, представник заявника вимоги скарги підтримали та просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась про день та час слухання справи повідмолена в установленому законом порядку.

Представник другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.05.2007 року задоволено позов ОСОБА_2 (ОСОБА_4М.) та стягнено з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки Ольги, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, починаючи з 19.04.2007 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання вказаного рішення Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-3577 від 04.05.2007 року.

За заявою ОСОБА_6 від 11.05.2007 вказаний виконавчий лист прийнято до примусового виконання та відкрито виконавче провадження ВП № 6414838, постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2007 року.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заявник ОСОБА_2Є допустив заборгованість по сплаті аліментів за період з серпня 2008 року по червень 2016 року в розмірі 45222,41грн.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов'язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Так, Законом передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків.

02.03.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуто стягнення на заробітну плату боржника, який працює в ДП «Граніт» та постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику після відрахування податків, 50% заробітної плати до погашення заборгованості.

Заявник вважаючи дану постанову протиправною, вказує, що в постанові не зазначено всі реквізити, які передбачені законом, зокрема не зазначено повного найменування та місце знаходження підприємства.

Так, дійсно в оспорюваній постанові відсутні вказані реквізити, однак постанова направлена за місцем роботи боржника ДП «Граніт» супровідним листом, прийнята підприємством до виконання.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику за заявою сторін виконавчого провадження, в тому числі, за власною ініціативою, в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про направлення стягувачу та боржнику довідки-розрахунку по заборгованості по сплаті аліментів, проте заявник вказану довідку-розрахунок не оспорює.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч.1, 2, 4 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Судом встановлено, що державним виконавцем виконавчі дії не вчинялись своєчасно та в повному обсязі, так з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що майновий стан боржника перевірявся лише в 2015 році, за місце роботи боржника направлявся виконавчий лист для виконання, проте не перевірялось виконання підприємством, що також призвело до втрати виконавчого листа при пересилці, у звязку з чим стягувач двічі в 2009 та в 2015 році звертався із заявою до суду про видачу дублікату виконавчого листа.

Відсутність належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем зі сторони начальника відділу призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів за значний період часу, при тому що боржник працював та отримував регулярно заробітну плату.

А тому суд приходить до висновку, що слід визнати бездіяльність начальника другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції щодо нездійснення належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2007 року.

В решті вимог скарги належить відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 383-388 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, начальника другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, скасування постанови державного виконавця задовольнити частково.

Визнати бездіяльність начальника Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції щодо нездійснення належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2007 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :