Провадження № 2/229/147/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківки Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, у якому вказала, що з 1996 року її батьки перебували у шлюбі між собою. 26 жовтня 1997 року народилася вона, ОСОБА_1 До її повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання. На даний час позивач ОСОБА_1 навчається на другому курсі Краморського вищого професійного училища (№14) і буде навчатися до 30 червня 2017 року. Вона отримує стипендію, але цих коштів та матеріальної допомоги, яку надає мати ОСОБА_1 не вистачає щоб забезпечити її необхідними речами для навчання: проїзду до місця навчання, харчування, покупку професійних інструментів. У звязку з цим позивач потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має можливість надавати таку допомогу позивачу, оскільки він є працездатним, працює. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечує проти стягнення з нього аліментів на повнолітню доньку, оскільки він надавав матеріальну допомогу доньці до її повноліття, вважає, що не повинен зараз утримувати її.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 і проживає окремо від неї.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

ОСОБА_1 досягла повноліття, але продовжує навчання на другому курсі на денній формі навчання у Краморському вищому професійному училищі (№14) за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за професією «Перукар (перукар-модельєр). Манікюрник. Педикюрник». Відповідно до довідки №14 від 18 січня 2016 року строк навчання закінчується 30 червня 2017 року.

Суд вважає, що у звязку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги батьків.

Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту добровільного надання матеріальної допомоги доньці, тому суд вважає, що є всі підстави для стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, те, що у нього на утриманні інших осіб немає, він працює, можливість надання позивачу матеріальної допомоги її матір'ю, той факт, що позивач отримує стипендію, навчається за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, і вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. З відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 частини його доходу на місяць до закінчення її навчання, але без урахування часу канікул, оскільки в цей час позивач не несе витрат, повязаних з процесом навчання: не їздить до навчального закладу, не харчується у їдальні тощо.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь державного бюджету м. Дружківки у сумі 487,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 131, 209, 212-215, 367 ЦПК України, на підставі ст.198 201 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період її навчання в Краморському вищому професійному училищі (№14), щомісяця в розмірі 1/6 частини його доходу, до 30 червня 2017 року, починаючи з 10 грудня 2015 року без урахування часу канікул.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць піддати негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. на користь Державного бюджету м. Дружківки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна