АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Трусова Т.О.
№ 22-ц/796/2127/2016 Доповідач: Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого-судді: Поливач Л.Д..,

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.,

секретар: Бугай О.О.

за участю осіб: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ПАТ «Фідобанк» - Балінського С.С.

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву задовольнити, визнати таким, що не підлягає виконанню виданий 17 червня 2015 року Дарницьким районним судом виконавчий лист №2-299/14. Посилається на те, що судом першої інстанції було порушено положення норм процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні його заяви, пославшись на те, що на момент видачі представнику стягувача виконавчих листів (11 лютого 2015 року) заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року набрало законної сили. Зазначає, що він подав заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню саме виконавчого листа від 17 червня 2015 року, а не від 11 лютого 2015 року. Також, звертає увагу на те, що про існування заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року та виданого 17 червня 2015 року на його підставі виконавчого листа йому стало відомо 19 жовтня 2015 року. В той же день він подав заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року його заява про перегляд заочного рішення суду була залишена без задоволення. 20 листопада 2015 року на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року він подав апеляційну скаргу. Вищезазначені обставини були відомі суду так як станом на 30 листопада 2015 року справа до апеляційної інстанції направлена не була.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ПАТ «Фідобанк» Балінський С.С. просив відхилити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи за його відсутності, у відповідності до вимог ч. 2 ст.305 ЦПК України.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Для задоволення вимог ПАТ «Фідобанк» за договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 76-г/07 від 28 грудня 2007 року в загальному розмірі 8614870,68 грн., що включає заборгованість по тілу кредиту в сумі 3493161,19 грн., заборгованість по процентах в сумі 1497607,18 грн. та пеню в сумі 3624102,31 грн., в тому числі стягнуту за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2011 року, звернуто стягнення на садовий будинок, літ «А», загальною площею 270,90 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м., спорудження №№ 1, 2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0676 га, що розташована на АДРЕСА_1 (с/т «Сонячний») у Дарницькому районі м. Києва, передані в іпотеку на підставі іпотечного договору № 76-г/07-ІД-275 від 28 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі за № ЗІЗ-746, ЗІЗ-747, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (а. с. 185-188, т. 1).

На підставі вказаного рішення Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-299/14, дата видачі - 17 червня 2015 року (а. с. 26-27, т. 2).

19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа №2-299/14 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що станом на 17 листопада 2015 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року не набрало законної сили, а тому, виконавчий лист не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 4 ст. 369 ЦПК України визначено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до змісту вказаної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» у першому реченні ч. 4 ст. 369 ЦПК України стосується саме припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов'язання визначені главою 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 19 листопада 2014 року лише 19 жовтня 2015 року, тобто, після видачі виконавчого листа. Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що виконавчий лист №2-299/14 був виданий помилково.

В даному випадку питання виконання виконавчого листа у разі апеляційного оскарження заочного рішення суду, на підставі якого він був виданий регламентовано Законом України «Про виконавче провадження». Так, ч. 1 ст. 48 вказаного Закону визначено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що він подав заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню саме виконавчого листа від 17 червня 2015 року, а не від 11 лютого 2015 року, як зазначив суд першої інстанції. 11 лютого 2015 року є датою отримання виконавчих листів (а. с. 192, т. 1), а не дата видачі виконавчого листа, зазначена у виконавчому листі (а. с. 26, т. 2).

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а постановлена судом ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: