АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо його доньки ОСОБА_6

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2015 вищевказану заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не були досліджені докази, а саме фотознімки, не були допитані свідки та відеозапис, який підтверджує факт батьківства, не був долучений до матеріалів справи. Зазначила, що єдиною метою встановлення даного факту є внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_6

Справа № 755/15958/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2274/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників заявника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи було виявлено спір про право на одержання спадщини.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а. с. 67). Після смерті останнього одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу. Спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_5 є його батько ОСОБА_4, який 09.06.2015 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також із відповідною заявою до нотаріуса звернулась і ОСОБА_3 в інтересах своєї доньки ОСОБА_6 відповідно до копії спадкової справи №633/2015, зведеної до майна померлого (а. с. 66-85). 08.06.2015 ОСОБА_3 в інтересах своєї доньки ОСОБА_6 вже зверталася до суду з аналогічною заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо його доньки ОСОБА_6, в якій було зазначено, що встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину (а. с. 88-89).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України вказано, що у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 3 передбачено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з п. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи , що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що заявник зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в інтересах своєї доньки ОСОБА_6 (а. с. 88-89), колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про існування в даній справі спору про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 правильними, в зв'язку з чим остання має розглядатися в порядку позовного провадження.

За наведених обстави суд першої інстанції обґрунтовано залишив вказану заяву без розгляду.

Доводи апеляційної скарги практично зводяться до неправильного розуміння заявником вимог цивільно-процесуального законодавства, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

А.М.Стрижеус