Справа № 184/1204/16-ц
Номер провадження 2/184/452/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Коваля А.М.,

секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг у розмірі за договором позики в розмірі 246 362 грн. 00 коп., мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

В вересні 2015 року позивач уклала з відповідачем два договори позики, згідно з якими ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у загальній сумі: 7800 доларів США, з яких 3000 доларів США відповідач зобов'язалась повернути до 29.12.2015 року, а 4800 доларів США відповідач зобов'язалась повернути до 29.04.2016 року. Але по закінченню зазначеного строку повернення відповідач своє зобов'язання перед позивачем не виконала, тобто грошові кошти так і не повернула.

У зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом.

13 липня 2016 року представник відповідача у судовому засіданні надала заперечення на позов оскільки вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з розписками від 17.09.2015 р. відповідач отримала грошові кошти у сумі 3000 доларів США та 4800 доларів США та згідно яких відповідач повинна сплатити відсотки за користування позикою у чітко визначених розмірах 1008 доларів США та 270 доларів США. Отже, загальна сума основного боргу та відсотків за користування позикою, яку відповідач має сплатити 9078 доларів США, що за курсом НБУ по відношенню долара до гривні на момент подання позову складає 225 769 грн. 86 коп.. Відповідач частково повертала позивачу грошові кошти, так у період: з вересня 2015 р. по жовтень 2015 р. - повернула 1500 грн., з жовтня 2015 року - червень 2016 року - повернула 200 доларів США та товару на 12000 грн., з жовтня 2015 року - листопад 2015 року повернула 200 доларів США, в червні 2016 р. повернула 238 грн. 00 коп.. Отже до моменту звернення позивачем до суду відповідач повернула позивачу борг у розмірі 18 712 грн. 00 коп..

13 липня 2016 року позивач у судовому засіданні надала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої сума основного боргу складає 7800 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 193 986 грн. 00 коп., а сума відсотків за користування позикою складає 1587 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 39 468,47 грн. Отже загальна сума боргу за договором позики складає 9387 доларів США що в гривневому еквіваленті складає 233 454 грн. 47 коп., то позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача борг у розмірі 233 454 грн. 47 коп..

Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги визнає в розмірі боргу 233 454 грн. 47 коп. та проти їх задоволення не заперечує.

Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року позивач з відповідачем уклали два договори позики, згідно з розписками відповідач отримала від позивача грошові кошти у загальній сумі 7800 доларів США, з яких 3000 доларів США відповідач повинна була повернути до 29 грудня 2015 року, а 4800 доларів США відповідач повинна була повернути до 29 квітня 2016 року. Також згідно укладених договорів позики відповідач мала сплатити відсотки за користування грошовими коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України визначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позивач виконав перед відповідачем своє зобов'язання та надала їй грошові кошти згідно укладених договорів позики від 17.09.2016 року, що підтверджується розписками.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконала, грошові кошти у повному розмірі не повернула.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

При цьому ч. 1 ст. 533 ЦК України визначає, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Така ж думка висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з пунктом 14 якої законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.

Враховуючи зазначене суд, вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача борг за договором позики в розмірі 9387 доларів США, що еквівалентно складає 233 454 грн. 47 коп..

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 526, 533, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 233 454 (двісті тридцять три тисячі чотириста п'ятдесят чотири) гривні 47 (сорок сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) гривні 62 копійки.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5