_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3323/16-ц
Провадження № 2-о/520/148/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з заявою, в якій просила встановити факт: що вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з лютого 1943 року по березень 1944 року в період німецької окупації перебувала у гетто в с. Доманівка Миколаївської області.

У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовольнити. Вона посилалася на те, що 3 липня 1942 року її мати ОСОБА_2 (єврейка за національністю) була заарештована румунською владою та поміщена до Одеської центральної тюрми, де 28 вересня 1942 року вона і народилася. Згодом її матір разом з нею у лютому 1943 року було переміщено до гетто в с. Доманівка Миколаївської області, в якому вони перебували до березня 1944 року, тобто до моменту звільнення. Встановлення даного факту їй необхідно для отримання пільг, передбачених ст. 6-2 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань».

Заінтересована особа представник Департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради у судовому засіданні залишила розвязання даного спору на розсуд суду, просила врахувати письмові пояснення, подані 27 квітня 2016 року.

Вислухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 1942 року в м. Одесі народилася ОСОБА_3, в графі відомості про матір зазначено «ОСОБА_4 - еврейка», що підтверджується свідоцтвом про народження серії НІ-ЯР № 824439, копія якого мається в матеріалах справи (а.с.4).

Відповідно до листа Державного архіву області Одеської обласної державної адміністрації від 24 листопада 2000 року згідно документів фонду «Одеська центральна тюрма» за 1942-43 року проходить ОСОБА_2, єврейка, увязнена в Одеську центральну тюрму, румунською владою, заарештована 3 липня 1942 року, відомості щодо перебування неповнолітніх дітей - не виявлено.

Свідок ОСОБА_5 - з серпня 1942 року по квітень 1944 року перебувала у гетто в с. Доманівка Миколаївської області, у судовому засіданні пояснила, що в гетто перебувала одна без родичів, оскільки її мати померла у 1942 році, а брата та сестру розстріляли. На момент її потрапляння до гетто їй було 8 років, та до неї дуже добре ставилася мати заявниці ОСОБА_6, яка досить часто просила її доглянути за її донькою ОСОБА_3, після звільнення з гетто, вона була круглою сиротою та проживала по сусідам та знайомим, та дуже часто її годувала ОСОБА_6, хоча сама родина заявниці жила після війни дуже бідно.

Відповідно до ст. 1 Закону України (далі - Закон) „Про жертви нацистських переслідувань" жертви нацистських переслідувань - особи, які в роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни постраждали від нацистських переслідувань з мотивів політичного, національного і релігійного характеру, ворожого ставлення до націонал-соціалізму; нацистські переслідування - злочинне позбавлення Німеччиною в роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни волі мирного населення на тимчасово окупованій території України або за її межами шляхом ув'язнення його у концентраційних таборах, гетто, інших місцях примусового тримання, а також насильне вивезення мирного населення на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих ними інших держав.

Стаття 4 Закону передбачає, що особами, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, є: колишні в'язні концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання та місць примусових робіт у роки Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни; особи, які були насильно вивезені з території колишнього Союзу РСР на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих ними інших держав;

Відповідно до ст. 6 Закону держава забезпечує соціальний захист жертв нацистських переслідувань та їх громадських організацій шляхом надання пільг: дружинам (чоловікам) померлих жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - відповідно до статті 6-4 цього Закону.

Історичним і не потребуючим доказів є факт окупації німецько-фашистськими загарбниками м. Одеси підчас Великої Вітчизняної війни, а також факт переслідування та знищення осіб єврейської національності фашистами. Виходячи з вищевикладеного та згідно х ч. 2 ст. 61 ЦПК України суд визнає ці факти загальновідомим і не потребуючими доказуванню.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

При викладених обставинах, у суду не виникає сумніву, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з лютого 1943 року по березень 1944 року в період німецької окупації перебувала у гетто в с. Доманівка Миколаївської області.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 256 ч.2 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з лютого 1943 року по березень 1944 року в період німецької окупації перебувала у гетто в с. Доманівка Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.