Провадження № 2/344/4505/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Позовну заяву мотивувала тим, що, їй на праві приватної особистої власності на житло та реєстрації права власності на нерухоме майно і договору дарування належить квартира АДРЕСА_2 в м Івано-Франківську. На даний час в квартирі зареєстрована позивачка, її син, донька та онука.

Син позивачки ОСОБА_2 у 2005 році одружився і пішов зі спірної квартири до своєї дружини. Він добровільно залишив житло, при цьому забрав всі належні йому особисті речі. Однак, сімя у нього не склалася та він розлучився, але додому не повернувся, а став жити на орендованих квартирах. Спілкування з сином обмежується тільки рідкими телефонними дзвінками, він уникає зустрічей з позивачкою, приховує своє особисте життя, місце роботи і проживання. З 2005 року відповідач спірним житлом не цікавиться та не користується ним, намірів повернутися не виявляє, повністю припинив виконувати обовязки, повязані з утриманням квартири та оплатою за комунальні послуги. З серпня 2005 року відповідач вибув із спірної квартири та до цього часу з реєстрації не знявся. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці здійсненню права на вільне користування і розпорядження майном та унеможливлює оформлення субсидії по оплаті за комунальні послуги. Вирішити питання в позасудовому порядку не можливо.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали до суду заяви, якими повідомили, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки та з 2005 року по місцю реєстрації не проживає, коштів на утримання житла не надає, та за комунальні послуги не сплачує (а.с.14, 15).

25.09.2015 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Однак, позивачка суду повідомила, що відповідач по місцю реєстрації не проживає, фактичне його місцепроживання їй не відоме.

Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 20-23).

З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Беручи до уваги пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно копії свідоцтва про право власності від 16.11.2004 року квартира №27, яка знаходиться м.Івано-Франківську, вул. Коновальця 128 належить на праві спільної сумісної власності позивачці та членам її сім"ї: ОСОБА_5- чоловіку, ОСОБА_6 - дочці в рівних долях (а.с.4).

Відповідно до копії нотаріально посвідченого договору дарування від 18.03.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 подарували позивачці безоплатно належні їм частини квартири під номером 27, яка знаходиться у будинку №128, розташованому по вулиці Коновальця, що в місті Івано-Франківську (а.с.6), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

Як вбачається із копії довідки №02-02/1137 про склад сімї від 25.04.2016 року позивачка є уповноваженим власником (основним квартиронаймачем) АДРЕСА_3. У вказаній квартирі з 22.08.2005 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (син) (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, однак, з 2005 року у ній фактично не проживає.

Факт не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4 підтверджується поясненнями позивачки, свідків, які повідомили суду, що відповідач уже більше десяти років по місцю реєстрації не проживає, не надає коштів на утримання квартири, перешкоджає здійсненню позивачкою прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, його реєстрація за вказаною адресою є перешкодою для оформлення субсидії по оплаті за комунальні послуги.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 71, 163 ЖК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.