Справа № 452/1358/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" червня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 24.05.2016 предявила позов до Садковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно за законом, а саме: на житловий будинок № 8 по вул. Івана Франка у с. Вербівка Самбірського району Львівської області, який належав ОСОБА_2, котра померла 15 квітня 2015 року, та земельну частку (пай), розміром 1,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка розташована на території Садковицької сільської ради Самбірського району Львівської області і перебувала в колективній власності спілки власників селянських господарств «Надія» у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, якій право на земельну частку (пай) належало після смерті ОСОБА_3, котрий помер 28 листопада 2008 року.

У обгрунтування свої позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 15 квітня 2015 року померла її мати ОСОБА_2, котра за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй, позивачу і вона, ОСОБА_1, будучи спадкоємцем майна матері за заповітом звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, оскільки таке належало спадкодавцю та іншим членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частка яких не визначена.

Указаний будинок належав до майна колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 і станом на 01.07.1990 року крім неї проживав її син ОСОБА_3, котрий помер 28.11.2008 року, однак за життя ОСОБА_3 заповіту не склав, інших спадкоємців, крім ОСОБА_2, не було.

Крім частки в майні колгоспного двору, ОСОБА_3 на момент смерті належав Сертифікат на земельну частку (пай), який був втрачений.

ОСОБА_2, як спадкоємець майна за законом, постійно проживаючи зі своїм сином на день його смерті, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла

спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

Також ОСОБА_2 належав вказаний житловий будинок, зокрема ? частина, як частка в майні колишнього колгоспного двору.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог.

Від відповідача Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із паспорта громадянина України, свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть відомо, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, котра померла 15 квітня 2015 року (а.с. 4, 5, 7).

Відповідно до ст. ст. 1220, 1216 та 1218 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, складеного 9 грудня 2008 року, видно, що ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, що їй належатиме на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідає своїй дочці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10).

Із довідок, виданих 02.03.2016 року виконавчим комітетом Садковицької сільської ради Самбірського району, технічного паспорта, довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна та довідки від 19.04.2016 року вбачається, що господарство по вул. Івана Франка, 8 у с. Вербівка Самбірського району, головою якого була ОСОБА_2, відносилося до колгоспного двору і станом на 1 липня 1990 року членами цього двору були: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 9, 12, 15-18, 19).

Із довідки, виданої 17.09.2015 року Самбірським МБТІ, видно, що будинок № 8 по вул. Івана Франка у с. Вербівка в цілому зареєстрований за головою колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Самбірської міської ради від 15 лютого 1990 року за № 97 (а.с. 12).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Із свідоцтва про смерть відомо, що ОСОБА_3 помер 28 листопада 2008 року (а. с. 6 ).

За наведеного на момент припинення зазначеного колгоспного двору його членам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме, по 1/2 частині вказаного будинку, і після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину цього будинку.

Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Садковицькій сільській раді відомо, що 20.10.1998 року зареєстровано сертифікат, виданий ОСОБА_3, на право на земельну частку (пай) розміром 1,70 в умовних кадастрових гектарах у Спілці власників селянських господарств «Надія» (а.с. 20).

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Садковицької сільської ради Самбірського району, вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 за адресою: с. Вербівка, вул. Івана Франка, 8 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Частинами третьою та пятою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_3 спадкоємець за законом ОСОБА_2 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Із свідоцтва про смерть відомо, що ОСОБА_2 померла 15 квітня 2015 року (а.с. 5).

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок, з яких: ? частина будинку, яку вона успадкувала після смерті свого сина сина ОСОБА_4 та ? частина цього будинку, як частка у майні колишнього колгоспного двору, а також вказана земельна частка (пай), яку вона успадкувала після смерті сина.

Рудківська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 з посиланням на те, що вказаний будинок належить колгоспному двору і вказане майно належало спадкодавцю та іншим членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частка яких не визначена ( а.с. 14).

Із повідомлення у ЗМІ «Голос Самбірщини» видно, що свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради за № 97 від 15.02.1990 року, загублене (а.с. 13).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ураховуючи наведене, право ОСОБА_1 на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок по вул. І.Франка, 8 у с. Вербівка Самбірського району Львівської області та на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по вул. І. Франка, 8 у с. Вербівка Самбірського району Львівської області та земельну частку (пай), розміром 1,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка розташована на території Садковицької сільської ради Самбірського району Львівської області і перебувала в колективній власності спілки власників селянських господарств «Надія» (сертифікат виданий ОСОБА_3М.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя