Справа № 487/203/16-ц
Провадження № 2/487/738/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02.11.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, а саме стягнення грошового вкладу за договором депозитного вкладу «Стандарт» від 05.03.2014 року в сумі 189277,30 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що 05 березня 2014 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір грошового вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD500, який був укладений у м. Севастополь. Згідно умов зазначеного договору позивач зобовязався внести грошові кошти на депозитний рахунок банку на строк не менше 1 місяця, а банк зобовязався щомісячно нараховувати позивачу відсотки на його картковий рахунок. Позивач взяті на себе договірні зобовязання виконав у повному обсязі, а саме вніс на депозитний рахунок відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Севастополь грошові кошти в сумі 7600 доларів США, що еквівалентно 178600 грн. за курсом НБУ. Посилаючись на порушення умов договору відповідачем та не виконання взятих на себе зобовязань за договором грошового вкладу, просив позов задовольнити, стягнути суму боргу за договором грошового вкладу 8054,35 доларів США, що еквівалентно 189277,30 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 не звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про дострокове розірвання договору банківського вкладу, тому вважає звернення до суду є передчасним, так як відсутній факт порушення прав позивача. Крім того, позивачем не надано оригіналу договору та оригіналу платіжного доручення із квитанцією та не надано доказів наявності залишку грошових коштів на банківському рахунку на момент звернення до суду, посилаючись на викладене, просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.03.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD500. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 вніс на депозитний рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 7600 доларів США, на 366 днів по 05.04.2014 року включно. Відповідно до умов договору банк відкриває ОСОБА_1 особовий рахунок № 3390, на який зараховується вклад та відсотки. У грудні 2015 року позивач звернувся до ПАТ «ПриватБанк» із заявою про виплату коштів згідно з договорами банківського вкладу. У відповідь банк повідомив, що за результатами звернення буде вирішуватись питання виплати коштів розміщених на рахунках клієнтів відокремлених підрозділів банку, які знаходились на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, але до теперішнього часу суму грошового вкладу позивачу не повернув.

Згідно зі ст. ст. 526, 625, ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладників, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в

ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 8 глави 2 "Приймання банком готівки" розділу ІІІ "Касові операції банків з клієнтами" Інструкції № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Така правова позиція була встановлена постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14.

Тобто, в даній справі судом було встановлено, що письмова форма договору банківського вкладу між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" була дотримана, оскільки внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу від 05.03.2014 р. за № SAMDNWFD500, та іншим документом - платіжним дорученням від 05.03.2014, яке має всі необхідні реквізити.

Отже, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення суми вкладу відповідно до укладеного договору.

Посилання відповідача на необгрунтованість позовних вимог та на недоведеність позивачем факту укладення депозитних договорів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки представником ПАТ КБ «ПриватБанк» не було спростовано доводів позивача про те, що між сторонами по справі був укладений зазначений договір банківського вкладу, відкривався відповідний рахунок за цим договором, грошові кошти були зараховані до банку.

Таким чином, оскільки на теперішній час відповідачем зобов'язання за депозитним договором не виконані, суд враховує норми ст.3 ЦК України, щодо справедливості, та розумності, які є загальними засадами цивільного законодавства та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1893,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60, 61, 88,209,212-215,223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526,530, 629,1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про захист прав споживача задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошовий вклад за договором «Стандарт» № SAMDNWFD500 в сумі 189277,30 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1893,00 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя О.Г. Разумовська