У Х В А Л А

29 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 8 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» про стягнення невиплаченої заробітної плати за час відпустки та середнього заробітку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 8 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 14 січня 2016 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій було залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 8 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини третьої статті 24 Закону України « Про відпустки», частини першої статті 81 КЗпП України, пункту 2 та 7 частини другої Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 лютого та 13 березня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що нарахування заробітної плати за частину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів здійснено з урахуванням статтей 116 та 117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 та відповідно до вимог чинного законодавтва.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 лютого 2014 року, що надана заявником як приклад, позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням, однак кінцевий розрахунок при звільненні за касовим ордером було здійснено з порушенням строку встановленого законодавством.

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2014 року, що надана заявником як приклад, позивачу не було виплачено коменсації за невикориствні дні додаткової відпустки, на яку вона мала право згідно з наказом № 231/к від 27.12.2011 року.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішеннь зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішеннь у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» про стягнення невиплаченої заробітної плати за час відпустки та середнього заробітку за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 8 вересня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко