РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Московський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області про встановлення факту смерті ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт смерті його матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_1, та яка померла 29.06.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що він народився 18.06.1964 року в м. Єнакієве Донецької області.

Його мати - ОСОБА_2 померла 29.06.2016 року на тимчасово окупованій території Донецької області, про що було видано свідоцтво про смерть ДНР № 032045 від 05.07.2016 р., видане Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Заявникові було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її матері, оскільки остання померла на території, що є тимчасово окупованою територією, а тому видані документи на вказаній території не створюють правових наслідків.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився,надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, доводи викладені в заяві підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що ознайомившись із отриманими матеріалами, Московський відділ ДРАЦС заперечень з приводу задоволення заяви ОСОБА_1 не має.

Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що заявник є сином ОСОБА_2, померлої 29.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про його народження від 07.07.1964 р. .(а.с. 4)

Судом встановлено та підтверджується довідками від 24.12.2014 р. № НОМЕР_1, та від 01.08.2016 р. № НОМЕР_2 що ОСОБА_2 та заявник -ОСОБА_1 були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, перемістились з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_1.(а.с. 10,19)

29 червня 2016 року, ОСОБА_2 померла , на підтвердження чого надано довідку з лікарні про причину смерті. (а.с.8)

Факт смерті ОСОБА_2 29.06.2016 року підтверджується свідоцтвом про смерть ДНР № №032045 від 05.07.2016 року, виданого Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, довідкою про причину смерті з лікарні, де померла ОСОБА_2 та свідоцтвом про погребіння № 24047. (а.с. 8,11,18)

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Висновок ЄСПЛ сформульований у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званий намібійський виняток, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосовано до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоді особам, які проживають на такій території.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть ОСОБА_2, однак йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно Постанови пленуму ВСУ N5 заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 29.06.2016 року та території Донецької області,у м. Єнакієве.

Керуючись ст.ст. 257-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Московський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_1 та померла 29 червня 2016 року у м. Єнакієве, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя-