2/225/991/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В.В.,

за участю:

секретаря Петрової С.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Торецької міської ради Донецької області, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 24 грудня 1961 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, актовий запис № 488. 30 серпня 1979 року ОСОБА_4 отримав дозвіл на будівництво гаражу по вулиці Комсомольська в місті Дзержинську Донецької області. Свої обов'язки забудовника ОСОБА_4 виконав належним чином, в тому ж 1979 році він збудував гараж на земельній ділянці, яка йому для цієї мети була виділена. 11 жовтня 2012 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало померлому на праві власності. Єдиним спадкоємцем, що у визначені строки та у встановленому порядку звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4 є дружина померлого - ОСОБА_3. Але при оформленні спадщини виявилось, що спадкодавець за своє життя не отримав свідоцтва про право власності на гараж і на теперішній час даний факт є перешкодою для реалізації позивачем свого права на отримання спадщини і визнання за нею права власності на спадкове майно іншим чином крім як за рішенням суду вважає не можливим.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив визнати за ОСОБА_3 право власності на гараж.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, надала заперечення, згідно яких гараж по вулиці Комсомольській, 24 в м.Торецьку не відноситься до господарських будівель на присадибній ділянці, а є обєктом нерухомого майна окрема будівля. В період дії ЗК Української РСР не передбачалось надання земельних ділянок громадянам для будівництва гаражів як окремих будівель. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити з наступних підстав.

11.10.2012 року помер ОСОБА_4, що вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 597 (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а ч.1 ст. 1261 цього ж Кодексу передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_4, який помер 11.10.2012 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 296939 від 19.10.2012 року (а.с.6). Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді гаражу за адресою:Донецька обл., м.Торецьк, вул.Комсомольська, буд.24. Представник позивача звернувся до Дзержинської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину позивачем, однак йому було відмовлено через відсутність право встановлюваних документів (а.с.11).

Спадкоємці вправі ставити питання про належність об'єкту самочинного будівництва спадкодавцю та визнання за спадкоємцями права власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів; право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або законність набуття права власності не встановлено судом.

ОСОБА_4 не була виділена земельна ділянка для будівництва гаражу. В матеріалах справи міститься заява, яка підтверджує той факт, що будівництво гаражу він почав на земельній ділянці, яка належить квартиронаймачу (а.с.7). Отже, гараж, який був збудований на території, що не належить ОСОБА_4 не є його власністю. За померлими особами визнавати право власності не можна, оскільки згідно з п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, а також відповідно до ч.4 ст.25 зі смертю особи припиняється її правоздатність, тому за нею не можна визнати будь-яке право.

В даному випадку за відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме майно на ім'я спадкодавця немає правової підстави визнати за позивачем право власності на гараж, і слід відмовити за необґрунтованістю позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_3 до Торецької міської ради Донецької області, про визнання права власності, на гараж по вулиці Комсомольська, 24 в м.Торецьку Донецької області, визначений в технічному паспорті літерою «Д-1», загальною площею 20,9м.кв, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого 11 жовтня 2012 року в місті Торецьку Донецької області, відмовити за недоведеністю позову.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через суд м.Торецька протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: