Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/314/16-ц

26.04.2016 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А., при секретарі с/з ОСОБА_2, з участю позивача- Ціник Г.Ф., представника позивача- Галабурди І.І., відповідача- Ціника А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності,-

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Позов мотивувала тим, що вона є власником житлової кімнати площею 22,56 м2 , житлової кімнати площею 20,52 м2, 1/2 частини сараю, підвалу площею 5, 53 м2 в будинку №313 в с.Гукливий Воловецького району. Інша частина вказаного будинку належить її синові- Цінику ОСОБА_5 позивачка є власницею земельної ділянки площею 0,0798 га за адресою с.Гукливий, 313. Відповідач перешкоджає їй у доступі до вказаного майна, внаслідок чого позивачка не має змоги повноцінно користуватися своєю частиною будинку та земельною ділянкою. Просить суд зобов"язати відповідача не чинити їй перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності нерухомим майном.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні свій позов підтримала, наполягала на його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що не чинить жодних перешкод позивачу у користуванні її майном, натомість ОСОБА_3 постійно провокує його на сварки, після чого викликає працівників поліції.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням Воловецького районного суду від 19.09.2013 року вирішено провести поділ в натурі житлового будинку, розташованого за адресою: с.Гукливий, 313 Воловецького району Закарпатської області, що на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а саме: виділено ОСОБА_4 закриту веранду площею 10,88 м2, кухню площею 13-39 м2, кладову площею 7,17 м2, ванну площею 3,19 м2, житлову кімнату площею 20,48 м2, 1/2 частину сараю, підвал площею 5, 52 м2; ОСОБА_3 виділено житлову кімнату площею 22,56 м2 , житлову кімнату площею 20,52 м2 , 1/2 частину сараю, підвал площею 5, 53 м2. Вбиральню залишено в спільному користуванні. Рішення суду набрало законної сили 25.06.2014 року(а.с.5).

Позивачкою ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на зазначені об"єкти нерухомого майна, що стверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.03.2016 року (а.с.8).

У відповідності до норми частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

В силу вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №739167 від 24.02.2010 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0798 га, розташованої за адресою с.Гукливий, 313 Воловецького району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (а.с.9).

Відповідачем ОСОБА_4 надано суду копію Додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №739167, з якого вбачається, що він є власником 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою с.Гукливий, 313 Воловецького району (а.с.27). Даний факт підтверджується також довідкою виконкому Гукливської сільської ради №142 від 29.01.2014 року (а.с.34).

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_3 про те, що лише вона є повноправним власником земельної ділянки розташованої за адресою с.Гукливий, 313 - є безпідставними та не ґрунтуються на фактах.

Також судом досліджено під час розгляду справи наданий відповідачем відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_3 провокує ОСОБА_4 на суперечку з приводу користування майном, ображаючи його нецензурною лайкою.

З приводу схильності до систематичних сварок та конфліктів ОСОБА_3 мешканцями с.Гукливий було ініційовано письмове звернення до дільничного інспектора Бобонича І.В. з проханням про вжиття заходів стосовно даної особи (а.с.35).

Крім цього, посилання позивачки на неправомірні дії щодо неї з боку відповідача суд до уваги не бере, так як з доказів наданих нею, а саме: постанови про закриття кримінального провадження від 31.12.2015 року та ухвали слідчого судді про скасування даної постанови від 14.03.2016 року винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена та не доведена. Дані докази не є допустимими для встановлення у його діях складу злочину чи адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позивачем не надано жодних доказів того, що її права як власника порушені відповідачем та підлягають захисту судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11,60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ч.1 ст.321, ч.4 ст.373, ст.391 ЦК України, ст.125, ч.1 ст.126, ч.2 ст.152 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.