Справа № 182/7922/15-ц
Провадження № 2/0182/1041/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.03.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Е.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання іпотеки такою, що припинена, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання іпотеки такою, що припинена.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 763720/МБ, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19 500,00 доларів США, з виплатою відсоткової ставки у розмірі 15,5 % річних зі строком повернення кредиту до 05 лютого 2015 року.

На забезпечення виконання вимог Кредитного договору № 763720/МБ від 04 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 04 лютого 2008 року був укладений Договір іпотеки № 763720/МБ-З1.

Предметом Договору іпотеки є двокімнатна квартира № 14, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Трубченка, буд. № 7, загальною площею 44,3 м2 та житловою площею 34,3 м2, яка належала ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 04 лютого 2008 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 118.

22 квітня 2015 року ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач, яка 23 жовтня 2015 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 985.

05 липня 2012 року Кредитний договір № 763720/МБ від 04 лютого 2008 року був достроково припинений у звязку з повним виконанням позичальником зобовязань перед кредитором, що підтверджено довідкою ПАТ КБ «Надра» від 05 липня 2012 року. Однак банком не було припинено Договір іпотеки та не знято заборони відчуження предмету іпотеки до сьогодні.

На звернення позивача до відділень ПАТ КБ «Надра» вона отримувала усні відповіді про неможливість вирішення цього питання через введення в банку Тимчасової адміністрації, що позбавляє начальників відділень повноважень по зняттю заборон відчуження предмету іпотеки.

Крім того, у відповідності до Постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 № 356 «Про відклик банківської ліцензії і ліквідацію ПАТ КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра».

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій Банку щодо неприпинення Договору

іпотеки № 763720/МБ-З1 від 04 лютого 2008 року порушуються її права власника щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Тому ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовні вимоги, визнавши іпотеку такою, що припинена, вилучити запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав про предмет іпотеки за іпотечним договором № 763720/МБ-З1 від 04.02.2008, зареєстрованого в реєстрі за № 121, та зняти заборону відчуження предмету іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за № 122 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме, наквартиру № 14, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Трубченка, буд. № 7.

В судове засідання позивач не зявилася, від неї до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, на своїх позовних вимогах наполягала.

Відповідач ПАТ КБ «Надра» з позовом ознайомлений, про день розгляду справи належним чином повідомлений. Від представника ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_5 надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 04 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 763720/МБ, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19 500,00 доларів США, з виплатою відсоткової ставки у розмірі 15,5 % річних.

На виконання вимог Кредитного договору № 763720/МБ від 04 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки № 763720/МБ-З1від 04 лютого 2008 року.

Предметом Договору іпотеки є двокімнатна квартира № 14, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Трубченка, буд. № 7, загальною площею 44,3 м2 та житловою площею 34,3 м2, яка належала ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 04 лютого 2008 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 118.

Згідно з пунктом 1.1 Кредитного договору № 763720/МБ, банк надає позичальнику кредит для споживчих цілей придбання нерухомості.

Згідно з пунктом 2.1 Кредитного договору № 763720/МБ надання кредиту проводиться шляхом перерахування коштів за реквізитами, вказаними позичальником або шляхом оплати платіжних документів, які виписані на позичальника.

Відповідно до пункту 1.3 Кредитного договору № 763720/МБ кредит надається позичальникові зі строком повернення кредиту до 05 лютого 2015 року.

Пунктом 8.1.1 Кредитного договору № 763720/МБ передбачено право позичальника достроково виконати свої зобовязання за цим договором, в тому числі повністю повернути кредит та сплатити відсотки, письмово попередивши про це Банк за 5 банківських днів.

Судом встановлено, що зобовязання щодо видачі позичальникові кредиту в іноземній валюті на суму 19 500,00 доларів США для споживчих цілей банк виконав у повному обсязі за період з 04 лютого 2008 року по 05 липня 2012 року, які і були повернуті ОСОБА_2, що підтверджується довідкою начальника відділення № 0325 Філії КБ «Надра» ОСОБА_6 від 05 липня 2012 року.

Отже, суд дійшов висновку про те, що станом на 05 липня 2012 року документально підтверджується належне виконання ОСОБА_2 кредитних зобовязань по Кредитному договору № 763720/МБ від 04 лютого 2008 року.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобовязання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Судом вважає доведеним факт про належне виконання боржником зобовязань із погашення кредитних коштів та сплати повязаних з кредитом платежів відповідно до умов, передбачених Кредитним договором № 763720/МБ від 04 лютого 2008 року.

Юридичним наслідком належного виконання зобовязання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобовязання.

Таким чином з моменту виконання боржником зобовязань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обовязків сторін, що складають зміст конкретного зобовязального правовідношення.

Відповідно до частини 1 статті 593 ЦК України з припиненням основного зобовязання, забезпеченого заставою, припиняється і право застави.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» також визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Оскільки ОСОБА_2 належно виконав основне зобовязання за Кредитним договором № 763720/МБ від 04 лютого 2008 року, суд приходить висновку про настання у звязку з цим таких юридичних наслідків як припинення правовідносин іпотеки за Договором іпотеки № 763720/МБ-З1від 04 лютого 2008 року.

22 квітня 2015 року ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1, яка 23 жовтня 2015 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 985, на 1/2 частину квартири № 14, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Трубченка, буд. № 7, та 23 жовтня 2015 року зареєструвала право власності на вказану частину квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки припиненим на підставі частини 1 статті 593 ЦК України, у звязку з належним виконанням основного зобовязання, позивач посилалась на невизнання банком зазначеного факту.

Згідно з пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

За положеннями частини 1 статті 593 ЦК України припинення права іпотеки у разі належного виконання основного зобовязання, презюмується.

Таким чином, звернення ОСОБА_1 до суду, в межах захисту порушеного права власності на спірне майно, з позовом про визнання зобовязання за договором іпотеки таким, що припинено, на підставі частини 1 статті 593 ЦК України повязані з наявністю відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбачених частиною 1 статті 593 ЦК України, на припинення зобовязання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України.

З урахуванням викладених обставин суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.

На підставі зазначених норм матеріального права іпотека підлягає визнанню такою, що припинена, а заборона щодо відчуження нерухомого майна підлягає зняттю, що буде відповідати нормам статей 10, 11 УПК України.

Зазначена позиція також кореспондується з позицією Верховного суду України, відображеною у постанові від 04 лютого 2014 року по справі № 6-243/цс14.

Керуючись статтями 3,10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК, 15, 16, 319, 321, 526, 575, 593, статтею 17 Закону України «Про іпотеку», суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати іпотеку, як вид забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором № 763720/МБ від 04 лютого 2008 року, на підставі Договору іпотеки № 763720/МБ-З1від 04 лютого 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 такою, що припинена.

Зняти заборону щодо відчуження нерухомого майна двокімнатної квартири № 14, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Трубченка, будинок № 7, загальною площею 44,3 м2 та житловою площею 34,3 м2.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7