АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6583/16 Головуючий 1 інст. - Овдієнко В.В.
Справа № 621/241/16-ц
Категорія : спадкові Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря - Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Спадковим майном є: житловий будинок АДРЕСА_1, земельна ділянка розміром 3,60 га на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області та земельна ділянка розміром 0,1559 га на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області (за межами населеного пункту). Крім нього у мати ще було два сина та донька, проте вони не доглядали за матір'ю, не надавали їй ніякої допомоги. Вважає, що відповідачі не мають права на спадкування.

Тому, ОСОБА_1 просив суд усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є його братом та сестрою від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У судовому засіданні відповідачі заперечували проти позову, вказували, що з матір'ю підтримували родинні зв'язки. Вважають, що не можуть бути усуненні від права на спадкування, оскільки вони є непрацездатними, а тому мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає доведеним свій позов, бо його мати ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року враховуючи відношення усіх своїх дітей до нею, за власним волевиявленням ще у 2012 році фактично усунула від спадщини інших дітей.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі мають право на обов'язкову частку у спадщині після померлої матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тоді як позивачем не доведено ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Стаття 1217 ЦК України закріплює існування двох видів спадкування: за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1223 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка є матір'ю сторін у справі. За умовами заповіту ОСОБА_4 все належне їй майно заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Спадковим майном є: житловий будинок АДРЕСА_1, земельна ділянка розміром 3,60 га на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області та земельна ділянка розміром 0,1559 га на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області (за межами населеного пункту).

Сторонами не заперечується, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_1 спадщину прийняли шляхом подання заяви до нотаріальної контори діти спадкодавці: ОСОБА_1 - за заповітом, ОСОБА_3, ОСОБА_2 - за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про факт ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, а також доказів того, що спадкодавця потребувала такої допомоги.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З боку позивача не надано належних та допустимих доказів про існування безпорадного стану у матері та умисного ухилення відповідачів від надання матері допомоги.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вимогами чинного законодавства, а також матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

Ю.А. Пономаренко