Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів: Хилевича С.В., Ковальчук Н.М.

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника відповідача Державного агентства лісових ресурсів України Костюкевича Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу представника Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року позов задоволено.

Наказ Державного агентства лісових ресурсів України №530-к від 28 жовтня 2015 року про припинення трудового договору та звільнення з посади директора державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Рівнелісозахист» ОСОБА_1 за неналежне виконання зобов'язань, передбачених підпунктом «б» пункту 26 Контракту визнано незаконним та скасовано.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Рівнелісозахист».

Стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_1 71724 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України 2756 грн. судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник відповідача вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводить, що судом не взято до уваги п.п. «г» п.17 Контракту, укладеного між ОСОБА_1 та Держлісагенством України від 08 липня 2014 року, відповідно до якого керівнику виплачуються поточні премії за виконання виробничих показників за умовами і в розмірах, передбачених Положенням про преміювання працівників апарату підприємства. В свою чергу Положенням про преміювання працівників ДСЛП «Рівнелісозахист» на 2014-2015 роки та Положенням про преміювання працівників ДСЛП «Рівнелісозахист» у разі виконання та сприяння у виконанні договірних робіт на 2014-2015 роки передбачено, що преміювання керівника підприємства здійснюється на підставі погодження Державного агентства лісових ресурсів України, а тому з врахуванням викладеного безпідставно були видані накази про преміювання директора ОСОБА_1

Стверджує, що суд неправильно тлумачив порядок виплати премій керівнику державного підприємства та не взяв до уваги показання свідка - головного економіста ДСЛП «Рівнелісозахист» ОСОБА_4 щодо порядку виплати премій керівнику підприємства.

Звертає увагу на неправильне обрахування та значне завищення судом розміру середньомісячного заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_1

Вказує, що судом не було об'єктивно обґрунтовано, що трактується як законне, перебування ОСОБА_1 у відрядженні під час відпустки 08 червня 2016 року, в судовому засіданні доведено незаконність вказаних дій з наданням копій підтверджуючих документів.

Зазначає, що судом не взято до уваги доводи відповідача щодо безпідставно, зайво сплачених та неповернутих підприємству судових зборів.

За викладених обставин просить рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в позовних вимогах.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу необгрунтованою, в задоволенні якої просить відмовити, рішення суду зилишити без змін.

Колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення місцевого суду в межах викладених доводів апеляційної скарги, заслухавши сторони у справі, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що перераховані в наказі №234 підстави для звільнення позивача не знайшли підтвердження і суд вважає, що для підприємства не настали значні негативні наслідки. Крім того, в пп. «б» п. 26 контракту вказано, що порушення має бути одноразове і грубе, а в наказі перераховано три підстави для звільнення і вчинення порушень в різний час, в наказі також вказано, що це є порушеннями і недоліками і ніяк не грубими. Таким чином, позивач був звільнений з роботи з грубим порушенням як контракту так і трудового законодавства і він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів виходить з того, що трудовий контракт, як і трудовий договір вольовий двосторонній акт, угода двох суб'єктів, спрямована на виникнення трудових відносин.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП контракт визначається як особлива форма трудового договору, в якому терміни його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (разом з матеріальною), умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання трудового договору, зокрема й довгострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Перевага контракту перед звичайним трудовим договором полягає в тому, що контракт дає змогу максимально індивідуалізувати кожну конкретну угоду про працю, наповнити її специфічним змістом: детально регламентувати права та обов'язки сторін, режим праці й відпочинку, соціально-побутові умови, форму й розмір винагороди за роботу та інші додаткові умови.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №170 від 19 березня 1994 року, якою затверджено „Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників" контракт з керівником може бути розірваний на підставах установлених чинним законодавством, а також з підстав передбачених у контракті.

За приписами п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів" звертається увага судів, що при вирішенні позову про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2014 року між Держагентством лісових ресурсів України та ОСОБА_1 укладено контракт відповідно до якого останній наймається на посаду директора державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Рівнелісозахист» на термін з 9 липня 2014 р. по 8 липня 2017 р.

У відповідності до пп.б п.26 Контракту він припиняється у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо).

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України №530 від 28 жовтня 2015 року «Про припинення трудового договору звільнення з посади директора державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Рівнелісозахист» ОСОБА_1» на виконання п.п. 1.1. п.1 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 26 жовтня 2015 року №234 «Про результати перевірки звернення заступника директора ДСЛП «Рівнелісозахист» ОСОБА_5.» та на підставі п.8 ст.36 КЗпП України припинено трудовий договір та звільнено з посади директора державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Рівнелісозахист» ОСОБА_1 за неналежне виконання зобов'язань, передбачених підпунктом «б» пункту 26 Контракту.

З наказу №234 від 26 жовтня 2015 року «Про результати перевірки звернення заступника директора ДСЛП «Рівнелісозахист» ОСОБА_5.», що й став підставою для припинення трудового договору з ОСОБА_1, вбачається, що перевіркою проведеною за зверненням заступника директора ДСЛП «Рівнелісозахист» ОСОБА_5, встановлено ряд порушень у діяльності ДСЛП «Рівнелісозахист», а саме, що ОСОБА_1, який відповідно до наказу №44-к від 08 червня 2016 року, знаходився у відпустці з 08 червня по 21 червня 2016 року, 08 червня 2016 року перебував у відряджені, використовуючи службовий автомобіль, внаслідок чого незаконно понесені фінансові витрати в сумі 382.60 грн.; за період січень-серпень 2015 року ОСОБА_1 виплачено премій на суму 16888 грн. 82 коп. без погодження з Держлісагентством, матеріальна допомога та відпускні виплачені з врахуванням незаконних премій в розмірі 8566 грн. 42 коп. та 4046 грн. 70 коп., а тому завищено їх розмір на 810 грн. 53 коп.; в результаті особистого конфлікту між директором ОСОБА_1 та його заступником ОСОБА_5 підприємство рік перебуває в судових тяжбах, за що сплачено судові збори в розмірі 3586 грн. 68 коп. переважно з державного бюджету; в результаті керівництва ОСОБА_1 підприємство понесло витрати в загальній сумі 21668 грн. 63 коп.

Згідно з п.п.«г» п.17 Контракту керівнику виплачуються поточні премії за виконання виробничих показників за умовами і в розмірах, передбачених Положенням про преміювання працівників апарату підприємства, але не більше 100 відсотків посадового окладу.

Пунктом 3.1. Положенням про преміювання працівників ДСЛП «Рівнелісозахист» на 2014-2015 роки визначено, що поточне преміювання керівника підприємства за виконання виробничих показників проводиться згідно чинного Положення про преміювання та заключеного з ним контракту та за погодженням Державного агентства лісових ресурсів України за умовами та в розмірі встановленими для керівників апарату підприємства, але не більше 100 відсотків посадового окладу.

Пунктом 2.5. Положенням про преміювання працівників ДСЛП «Рівнелісозахист» у разі виконання та сприяння у виконанні договірних робіт на 2014-2015 роки визначено, що нарахування та виплата премії керівнику підприємства за сприяння виконання договірних робіт здійснюється за погодженням вищестоящої організації, але не більше 100 відсотків посадового окладу за умови преміювання працівників підприємства та відсутності простроченої заборгованості із виплати заробітної плати та сплаті податків та зборів до бюджету.

З розрахунку виплачених премій (а.с.75) директору ОСОБА_1, проведеного головним бухгалтером ДСЛП «Рівнелісозахист» ОСОБА_6 вбачається, що за період з квітня по липень 2015 року ОСОБА_1 виплачено премій, які не погоджені Державним агентством лісових ресурсів України, на суму 11660 грн. 32 коп.

Місцевий суд задовольняючи позовні вимоги вдався до надання правової оцінки наказу Державного агентства лісових ресурсів України №234 від 26.10.2015 року про результати перевірки діяльності директора ОСОБА_1, який не оспорювався сторонами у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати за вимушений прогул місцевий суд не дотримався положень постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", не провів розрахунку заробітної плати, а сума, що стягнута за рішенням суду не відповідає фактичним обставинам справи.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що припинення трудових відносин Держагентством лісових ресурсів України з ОСОБА_1 відбулось за умовами контракту укладеного від 8 липня 2014 року, а саме за порушення умов передбачених пп.б п.26 за неналежне виконання обов'язків, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, яке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та відмову в позові.

На підставі викладеного, відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України, керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Державного агентства лісових ресурсів України задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року скасувати.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.М.Рожин

Судді С.В. Хилевич

Н.М. Ковальчук