Провадження №2/748/26/16
Єдиний унікальний № 748/3064/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді: Майбороди С.М.,

при секретарі Головач О.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2015 року, у відповідності до поштового відправлення, ПАТ Приват Банк через свого представника за довіреністю звернулись до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № CNH0FB02980180 від 15.11.2006 року в сумі 38382,37 грн, зазначивши, що відповідно до укладеного кредитного договору ОСОБА_2 надає позичальнику кредит в сумі 1504,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а Позичальник зобов"язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.

В судове засідання представник позивача повторно не з»явився, про причини неявки суд не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи не надали. В матеріалах справи мається заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача. У зв»язку з чим суд вирішив можливим проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на закінчення строку позовної давності та наявність рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 червня 2012 року. Також, повідомив, що він на вимогу банку під час розгляду справи в апеляційному суді сплатив суму боргу 2000 грн 11.06.2012, після чого представник банку повідомив, що він не має боргу.

Заслухавши відповідача, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне.

15 листопада 2006 року між ЗАТ КБ „Приват Банк та ОСОБА_1 укладено договір № CNH0FB02980180, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит в розмірі 1504,00 грн з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а той в свою чергу - повернути кредит щомісячними платежами, сплатити відсотки за користування кредитом, винагороди, комісії, інші платежі, передбачені Умов до договору.

З поданого позову та наданого розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 26 червня 2015 року становить 38382,37 грн, з яких: 8312,26 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 468,19 грн заборгованість по комісії за користування кредитом, 27298,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи : 500 грн штраф (фіксована частина), 1803,92 грн штраф (процентна складова).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит, сплатити проценти та кошти за ведення кредитної справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється у три роки. За положеннями ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27 червня 2012 року встановлено, що строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, що був укладений ОСОБА_1 15.11.2006 року минув. Крім того, даним рішенням встановлено, що в умовах, де передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років відсутня дата складання та підпис відповідача про ознайомлення з текстом цих умов, а також інформація, що ці умови стосуються саме споживчого кредиту наданого ОСОБА_1.

Верховний суд України в правовій позиції у справі за № 6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року, посилаючись на ст.259 ЦК України вказав, що домовленість сторін про збільшення строку позовної давності має бути викладена в письмовій формі, а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) , що не мають підпису позичальника не можуть вважатись домовленістю сторін про збільшення строку позовної давності на п»ять років.

Вищенаведене свідчить про те, що при зверненні до суду ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № CNH0FB02980180 від 15.11.2006 року сплинув строк позовної давності.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором № CNH0FB02980180 від 15.11.2006 року в сумі 38382,37 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_3