Справа №: 398/1723/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" грудня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Голосеніної Т.В.,

за участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2016 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернувся позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», з позовом до ОСОБА_1, Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби про звільнення майна з-під арешту, відповідно до якого просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, загальної площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу та є предметом іпотеки за іпотечним договором від 22.07.2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем-1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.07.2008 між ним та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № KGALGA01580042, відповідно до умов якого кредитор (позивач) надавав позичальнику (відповідачу-1) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. На виконання умов вказаного кредитного договору ОСОБА_1 отримала грошові кошти в розмірі 42390 доларів США

В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та відповідачем-1 був укладений іпотечний договір № KGALGA01580042 від 22 липня 2008 року. За умовами іпотечного договору іпотекодавець (відповідач-1) передавав в іпотеку іпотекодержателю (позивачу) в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № KGALGA01580042 від 22 липня 2008 року наступне нерухоме майно: 4-кімнатна квартира загальною площею 80,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го грудня, буд.№89, кв.№77. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору було зареєстровано у державному реєстрі іпотек.

15.07.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення у справі № 2-1046-2009 за позовом ПрАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Вказаним рішенням від 15.07.2009 позовні вимоги задоволено частково, вирішено звернути стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_2, загальної площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м. на користь ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок предмета застави задовольнити в повному обсязі позовну вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення в розмірі 305779,86 грн. та судові витрати у розмірі 1730,00 грн.

06.11.2009 року додатковим рішенням у справі №2-1046-2009 було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою на користь ЗАТ КБ «Приватбанк».

При підготовці документів до реалізації банком предмета іпотеки виявлено наявність накладеного на предмет іпотеки арешту, зареєстрованого 27.08.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчужень обєктів нерухомого майна, на підставі постанови державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Банк звертався із заявою вих. №314 від 25.04.2016 року до даного відділу виконавчої служби про зняття арешту з майна та отримав відповідь, у якій відмовлено в задоволенні заяви, так як у відділі знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1, до складу якого входять:

-виконавчий лист № 2-1046/2009 від 18.11.2009 на суму 1730,00 грн.;

-виконавчий лист № 6-108/09 від 11.06.2010 на суму 500,00 грн.;

-виконавчий лист № 2/398/563/13 від 18.05.2013 на суму 893,09 грн.;

-дублікат виконавчого листа № 2-1112/2010 від 25.07.2011 на суму 216555,06 грн.;

-дублікат виконавчого листа № 2-1112/2010 від 25.07.2011 на суму 1820,00 грн.

Зазначаючи про пріоритетність права банку на звернення стягнення на предмет іпотеки та посилаючись на норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Позивач зазначає, що має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, яке перебуває у власності позивача, що виражається у відсутності можливості на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою суду від 19.09.2016 було задоволено клопотання відповідача-3 та вирішено замінити відповідача-3 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Представник органу державної виконавчої служби подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти позовних вимог заперечує. Надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 221498 грн. 14 коп. Зважаючи на викладене, третя особа зазначає, що позовна заява про звільнення майна боржника з-під арешту є недоцільною, оскільки своїми діями стягував ПАТ КБ «Приватбанк» перешкоджає провадженню виконавчих дій, а саме в примусовому порядку звернути стягнення на майно боржника квартиру № 77, що знаходиться на вул. 6-го грудня, 89, тим самим забезпечити фактичне виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Східно-Європейський банк», ПАТ «ДельтаБанк», ПАТ КБ «Приватбанк» боргів за всіма її зобовязаннями на загальну суму 221498,15 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів 2 та 3 до зали суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач-1 ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, в судове засідання викликалась шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання (перебування) під час судового провадження, причини неявки у судове засідання відповідач-1 суд не повідомив.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу за останньою відомою адресою направлялись судові повістки, позовна заява з додатками, які повернуті на адресу суду без вручення.

Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі, про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації, відповідач-1 не подавав, таким чином не повідомляв про необхідність направляти судові повістки за місцем його перебування, невідомим позивачу та суду.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № KGALGA01580042 від 22.07.2008 року укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (далі банк, позивач) та ОСОБА_1 (далі позичальник, відповідач-1), відповідач-1 отримав кредит у розмірі 42390 доларів США на споживчі цілі.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки № KGALGA01580042 від 22.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 1933, а також накладено заборону відчуження предмета іпотеки до припинення дії іпотечного договору, яку зареєстровану в реєстрі за № 1934.

Відповідно до умов іпотечного договору ОСОБА_1 в забезпечення виконання своїх зобовязань перед іпотекодержателем (позивачем) надала в іпотеку нерухоме майно: 4 кімнатну квартиру загальною площею 80,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го грудня, буд.№ 89, кв.№77, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 13.04.2007 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в реєстрі за № 1330. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 254100 грн.

Згідно умов іпотечного договору за ним забезпечується виконання зобовязань іпотекодавця за кредитним договором № KGALGA01580042 від 22.07.2008 року.

15.07.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення у справі № 2-1046-2009 за позовом ПрАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Вказаним рішенням від 15.07.2009 позовні вимоги задоволено частково, вирішено звернути стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_1, загальної площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м. на користь ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок предмета застави задовольнити в повному обсязі позовну вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення в розмірі 305779,86 грн. та судові витрати у розмірі 1730,00 грн.

06.11.2009 року додатковим рішенням у справі № 2-1046-2009 було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою на користь ЗАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно довідки позивача від 23.05.2016 № 2600821, ОСОБА_1 має прострочену заборгованість перед банком на загальну суму 5047257,87 грн.

При підготовці документів до реалізації предмета іпотеки банком виявлено наявність накладеного на предмет іпотеки арешту, постановою державного виконавця Олександрійського відділу ДВС від 27.08.2010 року на підставі виконавчого листа Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.06.2010, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 57005457 від 08.04.2016.

Банк 25.04.2016 звернувся із заявою вих. № 314 до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про зняття арешту та заборони відлучення з предмета іпотеки. Листом від 10.05.2016 вих. № 16917 орган ДВС повідомив позивача, що у відділі знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1, до складу якого входять:

-виконавчий лист № 2-1046/2009 від 18.11.2009 на суму 1730,00 грн.;

-виконавчий лист № 6-108/09 від 11.06.2010 на суму 500,00 грн.;

-виконавчий лист № 2/398/563/13 від 18.05.2013 на суму 893,09 грн.;

-дублікат виконавчого листа № 2-1112/2010 від 25.07.2011 на суму 216555,06 грн.;

-дублікат виконавчого листа № 2-1112/2010 від 25.07.2011 на суму 1820,00 грн.

Крім того, третя особа повідомила позивача, що арешт з майна може бути знятий згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі фактичного завершення виконавчого провадження, а також за рішенням суду.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін).

Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до вимог ст.672 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека, - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом

Виходячи із норм ст.24 ЗУ «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Частинами 3, 6, 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Зі змісту позову судом встановлено, що третя особа не повідомляла позивача про накладення арешту на майно боржника, яке перебувало у заставі (іпотеці) позивача.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 05.10.2016) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Аналізуючи зміст наведених вище норм Закону, суд приходить до висновку, що заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Беручи до уваги те, що пріорітет права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог у ПАТ КБ «Приватбанк» виник 22.07.2008 року, а також те, що прострочена заборгованість ОСОБА_1 станом на 23.05.2016 року складає 5047257,87 грн, що перевищує вартість іпотечного майна, суд приходить до висновку про законність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд покладає на рахунок ОСОБА_1

Керуючись ст. 526, 589, 590 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з майна задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартиру №77, яка розташована в будинку №89 в м. Олександрія, Кіровоградської області по вулиці 6-го Грудня, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу та є предметом іпотеки за іпотечним договором №KGALGA01580042 від 22.07.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі в сумі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом десяти днів, починаючи з дня отримання його копії.

Суддя