Справа № 163/3070/16-ц
Провадження № 2/163/481/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Любомльської міської ради Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з зазначеним позовом, у якому просили визнати за ними право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,05 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:000:0607 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_3, який помер 24.07.2015 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Любомльської міської ради №67 від 22.04.1997 року спадкодавцю ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для особистого підсобного господарства, площею 0,05 га, розташовану за адресою: м.Любомль, вул.Івана Франка, 27. У зазначене рішення міської ради в частині цільового призначення земельної ділянки були внесені зміни згідно рішення Любомльської міської ради від 24.06.2015 року №56/9, яким цільове призначення наданої ОСОБА_3 земельної ділянки визначено: «для ведення особистого селянського господарства». За життя спадкодавець ОСОБА_3 розпочав процес приватизації виділеної йому земельної ділянки, виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства, отримав Витяг з ДЗК про земельну ділянку, однак не встиг отримати Свідоцтво про право власності на землю, оскільки 24.07.2015 року помер. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які спадщину прийняли в порядку ст.1269 ЦК України, звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами, однак постановами нотаріуса їм було відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно земельну ділянку, що по вул.Івана Франка, 27, в м.Любомль, площею 0,05 га, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа Державного акта, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку. Оскільки Любомльська міська рада також відмовила позивачам у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, тому вони просять визнати за ними право на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Позивачі в судове засідання не зявились, однак в канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, одночасно зазначивши, що позов підтримують.

Від відповідача - Любомльської міської ради Волинської області в канцелярію суду також надійшла заява за підписом міського голови від 19.12.2016 року за вих.№477, відповідно до якої, міська рада позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнала, проти задоволення позову не заперечила та просила проводити розгляд справи у відсутності представника ради.

За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №177631, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 27.07.2015 року, встановлено, що ОСОБА_3 помер 24.07.2015 року в м.Любомль Волинської області (а.с.6).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а у відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з архівного витягу, виданого архівним відділом Любомльської райдержадміністрації Волинської області від 03.08.2010 року №39/113, рішенням виконкому Любомльської міської ради м.Любомль Волинської області №67 від 22.04.1997 року ОСОБА_3 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану по вул.Івана Франка, 27, в м.Любомль, площею 0,05 га (а.с.27).

Рішенням Любомльської міської ради від 24.06.2015 року за №56/9 до рішення міської ради від 22.04.1997 року №67 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» внесено зміни в частині уточнення цільового використання земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_3, а саме, замість слів: «для ведення особистого підсобного господарства» прийнято вірно читати: «для ведення особистого селянського господарства (а.с.9 на звороті).

На замовлення ОСОБА_3, у 2013 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж виділеної йому земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером :01:000:0607, електронний документ якого перевірено та внесено до Державного земельного кадастру 22.07.2015 року (а.с.28-34).

Згідно висновків відділу Держземагенства у Любомльському районі Волинської області від 20.07.2015 року за №311-0.3-1527/2-15 та відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Любомльської райдержадміністрації від 29.11.2013 року за №312, на надану у власність ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 0,0500 га, яка знаходиться по вул.І.Франка, 27, м.Любомль, встановлено наступні обмеження (правові): зміна цільового використання (тільки за проектами землеустрою), код 1,1, та земельна ділянка площею 0,0115 га охоронна зона каналу (а.с.32-33).

Копією акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання стверджено факт виносу меж земельної ділянки на місцевості з передачею межових знаків у кількості 5 штук власнику ОСОБА_3 (а.с.34 на звороті).

На підставі складеної технічної документації, ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0607 видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12-13).

Отже, вищенаведеним доводиться та обставина, що ОСОБА_3 за життя розпочав приватизацію земельної ділянки, розташованої по вул.І.Франка, 27, м.Любомль, загальною площею 0,05 га, наданої йому у приватну власність згідно рішення виконкому Любомльської міської ради м.Любомль Волинської області від 22.04.1997 року за №67.

В силу ст.1218 ЦК України, майнові права на вказану земельну ділянку увійшли до складу спадщини після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З копії матеріалів спадкової справи №56/2015 до майна померлого 24.07.2015 року ОСОБА_3 встановлено, що заповіт спадкодавцем за життя не складався, тому, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, спадкування після його смерті здійснюється за законом (а.с.43-77).

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України, першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ....той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Копією матеріалів спадкової справи №56/2015 стверджено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є його діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Із вказаного числа спадкоємців, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку, встановленому ч.1 ст.1269 ЦК України, шляхом подання нотаріусу заяв про прийняття спадщини. Зокрема, приватному нотаріусу Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подано ОСОБА_2 13.01.2016 року, а ОСОБА_1 14.01.2016 року (а.с.10-11).

Інші ж спадкоємці, з дотриманням строку та порядку, передбаченого ст.ст.1273, 1274 ЦК України, від прийняття спадщини відмовились на користь позивачів.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Так, спадкоємці: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 01.10.2015 року подали приватному нотаріусу ОСОБА_8 заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в користь іншого спадкоємця ОСОБА_2, а спадкоємці: ОСОБА_7 та ОСОБА_6, 14.01.2016 року та 18.01.2016 року, відповідно, подали цьому ж приватному нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця ОСОБА_1 (а.с.43 на звороті, 57, 65 на звороті, 72 на звороті).

При цьому, спадкоємець ОСОБА_6 12.01.2016 року в нотаріальному порядку подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, однак в подальшому, 18.01.2016 року, в тому ж порядку відкликав зазначену заяву, що узгоджується з положеннями ч.5 ст.1269 ЦК України.

Згідно ч.5 ст.1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Таким чином, спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку та в користь яких від своїх часток відмовились інші спадкоємці.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи, що частки кожного спадкоємця становили по 1/6 від спадкового майна, а також відмови чотирьох спадкоємців від прийняття спадщини на користь позивачів в рівних частках (по 1/3), тому останні: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 спадкують по 1/2 частки усіх прав та обовязків, що належали останньому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановами приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8 від 15.07.2016 року за №440/02-31 та за №441/02-31 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, кожному на ? частки земельної ділянки, площею 0,0500 га, яка розташована в місті Любомль по вулиці Франка, 27, Волинської області, після смерті ОСОБА_3, з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останньому, як спадкодавцю (а.с.15-16).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20.12.2016 року за №76401888, підтверджено відсутність записів щодо земельної ділянки 27, розташованої за адресою: Волинська область, Любомльський район, м.Любомль, кадастровий номер :01:000:0607, зокрема, щодо реєстрації її права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.78).

Отже, така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5.

Крім цього, листом Любомльської міської ради від 25.08.2015 року за №Б-534, на заяви позивачів від 27.07.2015 року, у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі громадянину ОСОБА_3 на вищевказану земельну ділянку було відмовлено, у звязку зі смертю останнього (а.с.26).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Порядок державної реєстрації прав регламентовано ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.3 ч.1 ст.27 цього ж Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентним органом про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України.

Абзацом 2 пункту 1 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України передбачено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За таких обставин, суд вважає, що позивачі, прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3, набули право на спадкування усіх прав та обовязків, що належали останньому і не припинилися, включно права на завершення приватизації земельної ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зясовані по справі обставини свідчать, що позиція відповідача щодо предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, встановлені судом факти та обставини у своєму системному звязку свідчать, що є усі підстави для визнання за позивачами в порядку спадкування за законом в рівних частках за кожним з них права на завершення розпочатої спадкодавцем ОСОБА_3 приватизації земельної ділянки площею 0,0500 га, що знаходиться за адресою: місто Любомль, вулиця Івана Франка, 27, Волинська область, кадастровий номер :01:000:0607, та її реєстрації у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Керуючись ст.ст.15, 61, ч.4 ст.174, ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 1216, 1217,1218, 1258, 1261, 1267 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України, ст.ст.18, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в рівних частках за кожним право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,05 га, що знаходиться за адресою: місто Любомль, вулиця Івана Франка, 27, Волинська область, кадастровий номер :01:000:0607, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 24.07.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук