Провадження № 2-о/520/14/16
УХВАЛА

12.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника

Одеської міської ради

про витребування доказів

по цивільній справі за заявою

ОСОБА_1,

заінтересована особа Одеська міська рада,

про встановлення факту проживання однією сімєю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Одеська міська рада, про встановлення факту спільного проживання сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 Бьокельмана, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2012 року по травень 2015 року час смерті ОСОБА_2 Бьокельмана.

У судовому засіданні 12.09.2016 року представник Одеської міської ради заявив клопотання про витребування доказів, в якому просить суд зобов'язати ОСОБА_1 надати суду для огляду оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного ОСОБА_2 Бьокельманом з ОСОБА_3 у присутності нотаріуса ОСОБА_4 та копії його перекладу українською мовою, а також оригінал договору дарування квартири від 31 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_5, як дарувателем, та ОСОБА_1, ОСОБА_6, як обдарованими.

В обґрунтування клопотання, представник Одеської міської ради посилався на те, що на підтвердження нібито існування нерухомого майна, набутого ОСОБА_2 Бьокельманом за час нібито спільного проживання з ОСОБА_7, в своїх уточненнях до заяви про встановлення факту спільного проживання від 10.05.2016 року заявниця зазначає, що нею до уточнень додана копія договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного ОСОБА_2 Бьокельманом з ОСОБА_3 у присутності нотаріуса ОСОБА_4 та його переклад. Однак, разом з уточненнями до заяви про встановлення факту спільного проживання від 10.05.2016 року представником Одеської міської ради від представника ОСОБА_7 були отримані тільки копія договору дарування квартири від 31 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_5, як дарувателем, та ОСОБА_1, ОСОБА_6, як обдарованими, а також одна фотографія зі зображенням ОСОБА_2 Бьокельмана. Однак, фотокопія цього договору зіпсована, тому з'ясувати, в якому саме будинку по вул. О. Невського у м. Одесі розташована подарована заявниці та її сину квартира № 2, в якій нібито проживала заявниця зі спадкодавцем, не вбачається можливим. Щодо існування копії договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного ОСОБА_2 Бьокельманом з ОСОБА_3 у присутності нотаріуса ОСОБА_4 та копії його перекладу українською мовою, то ці копії документів відсутні в матеріалах справи № 520/11614/15-ц. В матеріалах справи №520/11614/15-ц знаходяться копія проекту договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного ОСОБА_2 Бьокельманом з ОСОБА_3 у присутності нотаріуса ОСОБА_4, та копії його перекладу українською мовою, без дати, підписів сторін та номеру договору.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з метою підтвердження та встановлення усіх обставини по справі, клопотання представника Одеської міської ради про витребування доказів підлягає задоволенню, є необхідність зобов'язати ОСОБА_1 надати суду для огляду оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного ОСОБА_2 Бьокельманом з ОСОБА_3 у присутності нотаріуса ОСОБА_4 та копії його перекладу українською мовою, а також оригінал договору дарування квартири від 31 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_5, як дарувателем, та ОСОБА_1, ОСОБА_6, як обдарованими.

Керуючись ст. 137 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Зобовязати ОСОБА_1 надати до суду для огляду оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного ОСОБА_2 Бьокельманом з ОСОБА_3 у присутності нотаріуса ОСОБА_4 та копії його перекладу українською мовою, а також оригінал договору дарування квартири від 31 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_5, як дарувателем, та ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_6 Олександрвоичем, як обдарованими, посвідчений 31 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №6649.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий Калініченко Л. В.