Дата документу 02.03.2016
Справа № 334/1326/16-ц
Провадження № 2/334/1592/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубина Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

29.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору, стягнення суми авансу.

29.02.2015 року разом з позовом позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій позивачка просить накласти арешт на 1/20 частину житлового будинку №1, що розташований по вулиці Сорок років Жовтня в м. Запоріжжі.

Провадження у цивільній справі відкрито 02.03.2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частина 3 статті 151 ЦПК України).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що має намір визнати недійсним договір, укладений між нею та ОСОБА_2 13.12.2014 року, про внесення змін до попереднього договору № 3514 від 25.08.2011 року, яким продовжено строк підписання основного договору до 31.12.2016 року про купівлю-продаж 1/20 частини житлового будинку №1, по вул. 40 років Жовтня в м. Запоріжжі, та стягнути з відповідачки ОСОБА_4 суму авансу в розмірі 402010,90 грн. Позивачка вказує, що в неї є достатні підстави вважати, що позивач задля ухилення від виконання своїх обовязків може розпорядитися належним їй майном, і невжиття заходів забезпечення ускладнить та в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду у справі.

З наведених підстав позивач просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на 1/20 частину житлового будинку №1, що розташований по вулиці Сорок років Жовтня в м. Запоріжжі.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або і інших осіб.

Відповідно до розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З наданих суду матеріалів вбачається, що 25.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобовязались в майбутньому не пізніше 25.08.2012 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/20 частини житлового будинку №1 по вул. 40 років Жовтня в м. Запоріжжі. В подальшому сторонами було укладено кілька договорів про внесення змін у зазначений попередній договір, яким зокрема змінювався період укладання договору купівлі-продажу. Останній такий договір від 13.12.2014 року, яким пролонговано період укладання договору до 31.12.2016 року, позивачка вважає недійсним, з підстав неповідомлення відповідачкою, інших співвласників житлового будинку про намір продати свою частку відповідно до ч.2 ст. 362 ЦК України.

Позивачка в позові лише заявляє про обставини, які на її думку порушують її права і інтереси, однак не надає підтверджень цим обставинам та не посилається на докази.

Вказані обставини підлягають подальшому розгляду, дослідженню та доказуванню в судовому засіданні, і наразі не можуть бути беззаперечним доказом, того що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, позивач не надає суду доказів, що 1/20 частина житлового будинку №1 по вул. 40 років Жовтня в м. Запоріжжі належить саме ОСОБА_2 і що є підстави вважати, що відповідачка має намір розпорядитися спірним майном, а тому на даному етапі судового процесу у суду не має підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору, стягнення суми авансу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Дубина Л. А.