Дата документу 28.03.2016
Справа № 334/983/16-ц
Провадження № 2/334/1465/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 корпорації «Запоріжжяінвестбуд», Запорізької міської ради, 3-тя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, реєстраційна служба Головного Управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності на нерухоме майно набуте за інвестиційним контрактом та договором пайової участі, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно набуте за інвестиційним контрактом та договором пайової участі, зазначивши в позові, що відповідно до договору пайової участі №14-10/2/а від 26.08.2004р. та інвестиційного контракту №14-10/2/а від 26.08.2004р. відповідач ПБК «Запоріжінвестбуд» побудував за кошти позивачки квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої позивачка повністю оплатила, але право власності до цього часу оформити не може через описку у її прізвищі та у площі побудованої квартири, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 корпорація «Запоріжінвестбуд», заперечень проти позову суду не надав, в судове засідання її представник не зявився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем знаходження юридичної особи.

Представник відповідача, Запорізької міської Ради, надав суду заяву у якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

3-ті особи, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Реєстраційна служба Головного Управління юстиції у Запорізькій області представників до суду не направили, про час розгляду справи повідомлялись належним чином.

У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності їх представників за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши всі представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до договору пайової участі №14-10/2/а від 26.08.2004р. та інвестиційного контракту №14-10/2/а від 26.08.2004р. відповідач, ПБК «Запоріжінвестбуд» взяв на себе зобовязання за рахунок коштів позивачки (пайовика) збудувати і передати у власність позивачці квартиру №2 на 10 поверсі, загальною площею 72,57кв.м. у житловому будинку №12а (будівельна адреса) по вул. Бородінській, а позивачка зобовязалась забезпечити відповідне фінансування зазначеної квартири та прийняти її у свою власність для використання під житло.

Відповідно до розділу 3 протоколу умов сплати та погодження договірної ціни № 14-10/2/а від 26.08.2004р., який є додатком №1 до договору пайової участі №14-10/2/а від 26.08.2004р., вартість вищевказаної квартири складала 122 280грн.

Відповідно до п. 3.1. протоколу умов сплати та погодження договірної ціни №14-10/2/а від 26.08.2004р., який є додатком №1 до інвестиційного контракту №14-10/2/а від 26.08.2004р., вартість вищевказаної квартири складала 122 280грн.

Відповідно до додатку №2 до інвестиційного контракту №14-10/2/а від 26.08.2004р. за значена технічна характеристика обєкта інвестування та точна адреса квартири: житлова площа 39,34кв.м.; загальна площа: 72,54кв.м.; кількість кімнат - 3; поверх -10; номер квартири 108; № будинку (будівельний - 12а), (поштовий 14); серія будинку монолітний, мікрорайон Бородінський, адреса: вул. Бородинська.

Судом встановлено, що позивачкою у повному обсязі виконані зобовязання з оплати вартості вищевказаної квартири, а саме, відповідно до квитанцій проведена оплата: 03.09.2004р. у розмірі 10 000 грн., 09.09.2004р. у розмірі 10000грн., 23.11.2004р. у розмірі - 34650грн., 29.12.2004р. у розмірі - 37 900 грн., 10.01.2005р. у розмірі - 24000грн., 13.01.2005р. у розмірі 5730грн., а всього - 122280грн., що складає повну вартість оплати послуг відповідача за інвестиційним контрактом та пайовим договором на будівництво замовленої позивачкою квартири.

Заявою від 12.02.2005р. позивачка звернулась до заступника міського голови і просила оформити за нею право власності на квартиру, вартість якої була повністю виплачена нею за договором інвестування №14-10/2/а від 26.08.2004р.

Відповідно до акту №ОУ-0000051 від 12.10.2005р. здачі-прийняття робіт про закінчення будівництва та передачу документів для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 встановлено, що загальна вартість робіт (послуг) складала 122 280 грн., але у прізвищі замовника (позивачки) допущена описка: замість ОСОБА_1 зазначено Немлієва, водночас ідентифікаційний номер замовника і паспортні дані повністю співпадають з даними позивачки, тому суд визнає, що оплати за вказаним інвестиційним контрактом були проведені саме позивачкою, яка замовила будівництво зазначеної квартири.

Відповідно до рішення Запорізької міської ради №430/12 від 28.11.2005р. про оформлення права власності на нежитлові приміщення та квартири у житловому будинку №14 по вул. Бородінській (ІІчерга) виконавчий комітет Запорізької міської ради вирішив оформити право власності на квартири та нежитлові приміщення у житловому будинку №14 по вул. Бородінській за фізичними та юридичними особами згідно з додатком.

Орендному підприємству Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації «оформити та ви дати свідоцтва про право власності на квартири та нежитлові приміщення у вищевказаному будинку.

Фізичним та юридичним особам у місячний термін провести реєстрацію права власності на квартири в ОП ЗМБТІ згідно з додатком».

Відповідно до додатку №1 до рішення Запорізької міської ради №430 від 28.11.2005 р. зазначено перелік квартир та нежитлових приміщень на які оформлюється право власності, серед яких, зокрема, є квартира позивачки №108 у будинку №14 по вул. Бородінській у м. Запоріжжя, але площа квартири зазначена 72,50кв.м. замість 72,54кв.м.

Судом встановлено, що саме через описку у прізвищі позивачки та описку у площі побудованої квартири, позивачка, разом з іншими власниками новозбудованих квартир у будинку №14 по вул. Бородінській своєчасно не оформила і не зареєструвала в ОП ЗМБТІ право власності та позбавлена можливості це зробити у позасудовому порядку у теперішній час, про що свідчать рішення державного реєстратора від 19.08.2015р. за №23783847 та від 19.08.2015р. за №23788077, якими позивачці відмовлено у державній реєстрації права власності за нею на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, у звязку із відсутністю у неї оригіналів документального підтвердження речового права на земельну ділянку під усім будинком, присвоєння адреси житловому будинку, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, затверджений замовником будівництва перелік осіб, кошти яких залучалися на інвестування будівництва, заяви від представника ПБК «Запоріжінвестбуд», які у позивачки відсутні.

Судом встановлено, що квартира, що до якої позивачка просить визнати за нею право власності фактично нею використовується, є жилою, спору щодо цієї квартири між будь-ким немає, але відсутність реєстрації права власності на квартиру за позивачкою порушує її права як власника квартири, оскільки її право розпорядження квартирою обмежене.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є: договори та інші правочини (ч.1,2 ст.11 ЦК України).

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається у результаті укладення договорів, які не суперечать закону.

Статтею 316 ЦК України, визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Якщо договором або законом передбачене прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пункт 6 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно (зі змінами затвердженими наказом Мінюсту №6/5 від 28.01.2003р. реєстраційний №66/7387) передбачає, що оформлення фізичними і юридичною особою права власності на знову створені, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомості з видачею свідоцтва про право власності здійснюється на підставі документів, установлених законодавством (акту про право власності на землю, акту про приймання й введення обєкта в експлуатацію й ін.).

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, атакож у разі втрати ним документа.

Відповідно до ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо неопосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституціїі, законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

В ст.17 Закону України «Про Виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. №3477-1Vзакріплено обовязок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколами до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має правомірно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин вимоги позивачки підлягають задоволеню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 25.10.1972р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мусієнко Н. М.