АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/124/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Литвин В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н.І., Корнієнко Н.В.
секретарГончар Л.В.

за участю:

позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала в АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 є позивач та його сестра - відповідачка ОСОБА_7

Приблизно через два місяці після поховання матері позивач звернувся до нотаріальної контори з питанням щодо оформлення спадщини, де в усній формі йому пояснили, що необхідно подати повний пакет документів і написати заяву про прийняття спадщини. Всі документи зберігалися за місцем постійного проживання спадкодавця, в квартирі, яку позивач з матір'ю два роки тому подарували сестрі. Сестра, тобто відповідачка ОСОБА_7 документи йому не надала, в проханнях щодо спільного оформлення спадщини категорично відмовляла, обіцяла, що подасть документи сама і обов'язково зазначить його спадкоємцем до спадкової справи.

Враховуючи бажання позивача прийняти спадщину, свідоме перешкоджання відповідачки у її прийнятті, необізнаність позивача в питаннях оформлення спадщини, віддаленість місця знаходження майна, ОСОБА_6 просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення згідно ст. 309 ЦПК України.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_9, яка є матір'ю сторін.

Постановою приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінської Є.П. від 29.05.2015 року ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_9, у зв'язку з тим, що він не прийняв спадщину у встановлені законом строки.

Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцем після померлої ОСОБА_9 є її дочка ОСОБА_7, яка вчасно прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 45-67).

Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що юридично наведені позивачем обставини не є поважними причинами для пропуску строку прийняття спадщини. Так, ОСОБА_6 знав про смерть матері, звертався до нотаріуса, який в усній формі пояснив йому про необхідність подання відповідних документів для прийняття спадщини, однак довірившись своїй сестрі, своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Не є поважною причиною також і проживання позивача у м. Києві, оскільки згідно пояснень свідків, він приїжджав до м. Канева, тому міг звернутись до нотаріуса. Крім того, позивач не був позбавлений можливості направити заяву про прийняття спадщини поштою.

Таким чином, позивачем не наведено поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, які свідчать про наявність для нього перешкод для подачі такої заяви.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат, які слід стягнути з позивача на користь відповідачки, оскільки він відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат у цивільних та адміністративних справах».

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також просить постановити окрему ухвалу стосовно неправомірних дій відповідача, в яких відображаються ознаки злочину, передбаченого ст. 190 ККУ, та згідно ст. 211 ЦПК України направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для постановлення окремої ухвали з приводу вказаних обставин. Із відповідною заявою позивач має право звернутись до правоохоронних органів, які уповноважені вирішувати питання щодо наявності у діях відповідачки складу злочину, передбаченого ст. 190 ККУ.

З огляду на викладене, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхиляє, а рішення залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :