Справа № 362/5661/15-ц Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/5062/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 14.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Березовенко Р.В.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 165.982,04 грн.

Позивач зазначив, що 07.11.2014 року сталося ДТП, учасниками якого були позивач та відповідач. Винність відповідача підтверджується постановою суду від 24.04.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача.

Позивач зазначає, що він отримав звіт про вартість матеріального збитку № 12249 від 26.05.2015 року, у якому зазначено вартість матеріального збитку, що завдано позивачу складає 208.982,04 грн.

Позивач вказує, що він отримав страхове відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» в сумі 43.000 грн., а тому різницю між загальним розміром та виплаченою сумою відповідач повинен відшкодувати позивачу.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 165 982,04 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 1659,82 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким у позові відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 22 ЦК України, які містять визначення поняття збитків, та не застосував положення ч. 2 ст. 1192 ЦК України, відповідно до якої з відповідача підлягає стягненню розмір збитків, які фактично були потрачені для відновлення пошкодженого автомобіля.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачу з вини відповідача завдана майнова шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом положень ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови №4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки розяснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.04.2015 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки 07.11.2014 року о 23:30 хв., ОСОБА_2 в смт. Калинівка по вул. Залізнична, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості в русі, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Власником автомобіля НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САК № 747414.

Згідно звіту № 12249 від 26.05.2015 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу FORD Tourneo connect д/н НОМЕР_3 складає 208.982,04 грн.

Згідно звіту № 392 про оцінку автомобіля НОМЕР_4 складеного 05.12.2014 року матеріальний збиток, завданий власникові FORD Tourneo connect д/н НОМЕР_3 складає 227.335 грн.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №362/5661/15-ц від 16.05.2016 року № 1736 вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля марки FORD Tourneo connect, державний номерний знак НОМЕР_3, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.11.2014 року, станом на 26.05.2015 року, становить 214252 грн.

Судом першої інстанції встановлено також, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 18.06.2015 року укладено Угоду про розмір страхового відшкодування, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним випадком з урахуванням франшизи, визначається в розмірі 43 000 гривень. (а.с. 18)

Оцінюючи доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення позивачем ОСОБА_3 повного ремонту автомобіля після ДТП, а також щодо вартості таких ремонтних робіт.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції пояснив, що позивач дійсно відремонтував автомобіль, однак такий ремонт він здійснював поступово, протягом тривалого часу, частково самостійно, частково в авто майстернях. Квитанцій та чеків, підтверджуючих розмір витрат на придбання деталей та ремонтні роботи не зберіг.

Таким чином, виходячи з неможливості у судовому порядку встановити розмір реальних збитків, понесених на ремонт автомобіля позивача, та враховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів в обґрунтування своїх заперечень, які б підтверджували, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля була менше, ніж розмір матеріальної шкоди, визначений позивачем, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріального збитку, визначеного згідно Звіту №12249 від 26.05.2015 року, з урахуванням здійсненої страхової виплати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

ОСОБА_4