Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_5, третя особа без самосійних вимог на стороні відповідачів - відділ державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні автомобілем, шляхом виключення його з акту опису і арешту та повернення власнику, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві особистої власності належить вантажно-пасажирський мікроавтобус марки MERCEDES SPRINTER,

2002 року випуску. 8 травня 2014 року він передав вказаний автомобіль у безоплатне користування громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 строком до 16 липня 2016 року, про що між ними в цей же день був укладений письмовий договір безоплатного користування. Вказаний договір був нотаріально завірений та зареєстрований у публічного нотаріуса ОСОБА_6 в м. Сорока Республіка Молдова. За умовами договору, вказаний автомобіль був переданий ОСОБА_5 у безоплатне користування без передачі права власності іншій особі. Відповідно до п. 3.1. договору строк дії договору був конкретно обумовлений. Після спливу встановленого терміну, сторони за спільною домовленістю можуть продовжити обумовлений строк договору. За п. 2.2. зазначеного договору ОСОБА_5 лише використовує його автомобіль в особистих цілях на дорогах Республіки Молдова і поза її межами без попереднього дозволу власника.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил від 19 червня 2014 року, належний йому на праві власності автомобіль був тимчасово вилучений у ОСОБА_5, згідно акту опису від 19 червня 2014 року вказаний автомобіль був переданий на зберігання на склад Вінницької митниці в м. Могилів-Подільському Вінницької області. Крім того були вилученні у ОСОБА_5 і описані: ключ замка запалювання до автомобіля, технічний паспорт від 8 жовтня 2012 року; договір безоплатного користування від 8 травня 2014 року.

Зазначав, що про наведені факти йому не було відомо, як і про те, що ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності. Про те, як і коли ОСОБА_5 використовує його автомобіль, що і кого саме він в ньому перевозить йому не було відомо, оскільки відповідно до умов договору автомобіль він тимчасово використовував без дозволу власника.

Вважав, що його автомобіль незаконно був конфіскований в дохід держави Україна всупереч вимогам ст. 41 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Крім того, всупереч ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Зазначав, що було порушено його право на справедливий і відкритий суд, оскільки він є власником автомобіля та в порушення ст. ст. 461,

497 Митного кодексу України, як суд першої інстанції, не був залучений до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи, чим вирішив без його участі належні йому цивільні права та позбавив його права власності на належний йому автомобіль.

Ураховуючи наведене, просив: виключити автомобіль марки MERCEDES SPRINTER з акту опису і арешту; поновити цивільні права позивача шляхом повернення автомобіля та зобов'язати головне управління ДФС у Вінницькій області повернути йому автомобіль, а також технічний паспорт від 8 жовтня 2012 року на керування автомобілем на ім'я ОСОБА_4, договір безоплатного користування транспортним засобом від 8 травня 2014, ключ замка запалювання.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За положенням ч. 3 ст. 465 Митного кодексу України конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних у п. 3 постанови № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позови про зняття арешту з майна можуть бути пред'явлені, зокрема, коли накладено арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Разом із тим згідно зі статтею 465 Митного кодексу України конфіскація майна, яке є безпосереднім об'єктом порушення митних правил, застосовується незалежно від того, чи є це майно власністю особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

У зв'язку з цим позови власників чи володільців такого майна про зняття арешту з майна можуть бути задоволені лише у тому разі, коли постановою відповідних органів буде встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне митне правопорушення, заволоділа майном протиправним шляхом. Захист прав власника або володільця в інших випадках можливий шляхом стягнення збитків з особи, визнаної в установленому законом порядку винною в адміністративному митному правопорушенні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди вірно виходили з того, що є постанова про конфіскацію транспортного засобу в порядку п. 3 ч. 1 ст. 461 Митного кодексу України, яка передбачає конфіскацію транспортного засобу із спеціально виготовленими сховищами, що використовувались для приховання товарів від митного контролю - безпосередніх предметів порушення митних правил. Дана постанова набрала законної сили і є обов'язковою до виконання в установлений законом спосіб.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

В.М.Колодійчук