Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNL0AE00000069 від 06.09.2007 року у розмірі 16816,88 доларів США (134366,84 грн. по курсу НБУ станом на 11.12.2012 року); стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 06.09.2007 року ОСОБА_1 отримала в ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит на загальну суму 24295,34 дол. США, зі сплатою 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 05.09.2012 року.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ Акцент-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого за кредитом утворилася заборгованість в загальному розмірі 18068,44 доларів США, що стало підставою для звернення до суду.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності, позов просила задовольнити.

ПАТ «Акцент-Банк» повідомлялося належним чином про місце та час судового засідання, але представник банку у судове засідання не з'явився, пор причини неявки не сповістив, заперечень проти позовних вимог не надав.

Відповідач ОСОБА_1 у задоволенні предявленого позову просила відмовити. В обґрунтування позиції посилалася на свої письмові пояснення та заперечення проти позовних вимог. Зауважила на тому, що між нею та банком було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та банком було укладено договір застави рухомого майна - автомобіля Мазда - 6. У зв'язку із неможливістю подальшого виконання своїх зобов'язань за кредитним договором вона 04.09.2009 року запропонувала банку передати у його власність зазначений автомобіль. 08.06.2010 року відбулася фактична передача заставного майна, про що було складено відповідний акт приймання-передачі . Затримка передачі автомобіля відбулася через бездіяльність представників банку, про що свідчить відповідне листування. На момент передачі автомобіля його вартість повністю покривала розмір заборгованості за кредитом.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

06.09.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNL0AE00000069, долучений до матеріалів справи у копії, згідно позичальник отримала кредит у розмірі 24295,34 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту - до 05.09.2012 року.

Кредитні кошти були отримані ОСОБА_1 та використані.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між сторонами 06.09.2007 року було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого у заставу було передано належний позичальниці легковий автомобіль Мазда 6, 2003 року випуску, н/з НОМЕР_1. Заставну вартість автомобіля сторони визначили у 106050,00 грн., що передбачено п. 34.5 договору застави.

Зобов'язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ Акцент-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до довідки про позичкову заборгованість ОСОБА_1 від 18.08.2009 року № 78, заборгованість відповідачки по кредитному договору № DNL0AE00000069 від 06.09.2007 року складала 12439,79 доларів США, заборгованість по процентам - 41,85 доларів США, простроченої заборгованості по кредитному договору немає.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, відповідачка мала заборгованість станом на 11.12.2012 року у розмірі 18068,44 доларів США, яка складається з наступного: 13153,64 доларів США - заборгованості за кредитом, 3037,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 488,11 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1389,52 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

04.09.2009 року ОСОБА_1 подала до позивача заяву про передачу заставного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Банк погодився на таке виконання, про що 24.11.2009 року надіслав позичальникові листа із пропозицією передати за актом приймання-передачі автомобіля Мазда-6 і з оформленням генеральної довіреності на співробітників ПриватБанку для подальшої реалізації автомобіля. При цьому кредитор погодився здійснити експертну оцінку автомобіля, зняти його з обліку в органах ДАІ, реалізувати автомобіль на відкритому аукціоні. 22.12.2009 року банк повідомив ОСОБА_1 про своїх представників та їхнє місцезнаходження, із якими можливо оформити довіреність щодо заставного майна.

Разом із тим, представники банку зволікали із відповіддю на дану заяву, про що свідчать заяви відповідачки, подані до банку 09.11.2009 року, 01.12.209 року, 19.01.2010 року, 28.01.2010 року.

В решті, акт прийму-передачі заставного майна - автомобіля «Мазда-6», було складено 08.06.2010 року, автомобіль передано кредиторові для погашення заборгованості, але довіреність від імені ОСОБА_1 на ім'я ПАТ КБ «Приватбанк» була надана ще 16.02.2010 року.

За наданими позивачкою відомостями заставний автомобіль було реалізовано 18.10.2012 року за 84000 грн., що еквівалентно 10509,20 доларів США, тобто через 2 роки після передачі автомобіля банку.

У п.п. 2.2.8 кредитного договору сторони погодили, що у разі невиконання зобовязань за кредитним договором позичальник зобов'язується надати банку будь-яке майно позичальника або третіх осіб за узгодженням з банком для погашення заборгованості, що оформляється відповідними договорами застави або закладу.

З п. 17.10 договору застави рухомого майна укладеного між сторонами вбачається, що у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобовязань за кредитним договором чи/або заставодацем за договором застави, заставодавець зобовязаний доставити предмет застави за адресою, зазначеною у п. 34.8 договору застави в термін 7 днів з моменту предявлення заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості термін сплати якої настав (у т.ч. за кредитом, відсотками, іншими платежами), а також неустойки. В іншому випадку заставодержатель має право здійснити доставку предмета застави за вказаної адресою як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. У той самий термін заставодавець зобовязаний передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

Разом із тим, з ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 серпня 2009 року постановленої за результатами розгляду справи за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNL0AE00000069 від 06.09.2007 року, вбачається, що представник ЗАТ КБ «ПриватБанк» звертався до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із заявою про залишення позову до ОСОБА_1 без розгляду у звязку з відсутністю у ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представник позивача не надала до суду належних доказів того, яким саме чином за такий короткий час збільшилася заборгованість ОСОБА_1 по кредиту з урахуванням того, що для погашення заборгованості належній позичальниці автомобіль, було передано банку 08.06.2010 року.

Аналізуючи встановлені обставини та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позичальниця вжила всіх можливих заходів для належного виконання зобов'язання за кредитним договором, а саме, за умови утворення заборгованості за кредитом та неможливості повернення кредитних коштів позивачу, передала в рахунок погашення кредитних зобов'язань рухоме майно. Однак, позивачем своєчасно не були вжиті всі заходи для реалізації заставного майна та безпідставно нарахована заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності з ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Згідно ч.1 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

За встановлених в судовому засіданні обставин позові вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не можуть вважати законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук