Справа № 522/528/16-ц
Провадження №4с/522/36/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді: Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії та постанову державного виконавця примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, у якій просить визнати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48821779 від 22.09.2015 року неправомірною та скасувати її, яку обґрунтовує тим, що державний виконавець наклав арешт на майно, сукупна вартість якого є більшою, аніж необхідний розмір коштів на стягнення за виконавчим провадженням. З постановою заявник ознайомилась лише 16.11.2015 року.

Представник скаржника ОСОБА_2 подав адресовану суду заяву про розгляд справи без його участі та просив скаргу задовольнити у повному обсязі, ця заява приєднана судом до матеріалів справи.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання ним судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомив.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом установлено, що 22.09.2015 року головним державним виконавцем Середою В.Ю. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48821779 по виконанню виконавчого напису №11461 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ПАТ «Альфа-Банк».

Також, 22.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову ВП №48821779 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника із зазначенням у межах суми стягнення 3 593 876 (три мільйони пятсот девяносто три тисячі вісімсот сімдесят шість) грн..25 коп..

Порядок виконання судових рішень визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.52 ЗУ УК «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до п.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постановою про арешт майна боржника може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Як вбачається із договору іпотеки №1503/0708/55-033-Z-1 від 23.07.2008 року оціночна вартість предмету іпотеки за згодою сторін складає 4 034 800 чотири мільйони тридцять чотири тисячі вісімсот) грн..00 коп.. Інших заходів стосовно оцінки предмету іпотеки державним виконавцем виконано не було.

Згідно ч.6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається у розмірі і обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій , штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Згідно наданих суду документів розмір стягнення складає 3 593 876 (три мільйони пятсот девяносто три тисячі вісімсот сімдесят шість) грн..25 коп.. Вартість інших витрат державним виконавцем не обрахована і окремо не зазначена.

Державний виконавець для дотримання вимог закону у постанові від 22.09.2015 року зазначає, про накладення арешту на майно в межах стягнення 3 593 876 (три мільйони пятсот девяносто три тисячі вісімсот сімдесят шість) грн..25 коп., проте фактично накладено арешт на все майно і посилання державного виконавця у постанові «про межі стягнення» не впливає на арешт всього майна.

Вимога закону про накладення арешту на майно в межах стягнення означає, що арешт повинен накладатися на майно, вартість якого відповідає розміру стягнення, а не накладати арешт на майно, вартість якого взагалі невідома, і при цьому зазначати яка сума підлягає стягненню з боржника.

При цьому державним виконавцем не визначено обсягу майна, належного боржнику, не визначено його вартість, для того, щоб накласти арешт у відповідності із зазначеними нормами, тобто у розмірі і обсягу, необхідному для виконання виконавчого документу, чим порушено права власності боржника.

Крім того, накладення арешту на предмет іпотеки відбувалось за виконавчим написом нотаріуса і вартості самого предмету іпотеки цілком достатньо для задоволення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновити його порушені права та свободи.

Оскільки державним виконавцем оскаржувані постанови винесені з порушенням вимог закону та вони є неправомірними, а тому мають бути скасовані.

Суд, відповідно до ст.387 ЦПК України приймає такі рішення які усувають порушення та поновлюють права скаржника. Скасування оскаржуваних постанов поновлює права скаржника. Скасування постанов не позбавляє державного виконавця виносити постанову повторно, але з дотриманням встановленої законом процедури.

Керуючись ст.ст. 383-387, п.1 ч.1 ст. 208, ст. 209 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 №48821779 від 22.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А.Ільченко

17.02.2016