У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Бондаренко Н.В., Рожина Ю.М.

Секретар судового засідання Мельник С.Ю.

З участю ОСОБА_1, та представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Кузнецовського міського суду від 19 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає висновки суду першої інстанції помилковими, а рішення суду таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Вказувала, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який був розірваний на підставі рішення Кузнецовського міського суду від 12 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 11 листопада 2015 року.

Згідно довідки до акту МСЕК серії АВ № 0396651 від 12 листопада 2015 року їй після первинного огляду 23 жовтня 2015 року встановлено інвалідність третьої групи загального захворювання.

Суд дійшов висновку, що з підстав передбачених ст. 75 СК України, вона не набула права на утримання за час шлюбу.

Такий висновок суд зробив з огляду на рішення Кузнецовського міського суду про розірвання шлюбу між сторонами, яким було встановлено, що фактичні шлюбні стосунки між нею та ОСОБА_2 були припинені в серпні 2014 року. Тобто, суд вважав, що вона не перебувала у шлюбі з відповідачем на момент встановлення їй інвалідності більше ніж один рік.

Доводить, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вважає, що на момент встановлення їй групи інвалідності 23 жовтня 2015 року, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і мала право на утримання за час шлюбу.

Що стосується її матеріального стану та висновку суду про доведеність відповідачем отримання нею значної суми доходу, яка забезпечує їй прожитковий мінімум встановлений законом то вона не заперечувала, що продала 30 листопада 2012 року власну квартиру за 508400гривень, із цих коштів вона купила квартиру синові, а залишок суми 192676,50гривень вона протягом трьох років витратила на сплату комунальних платежів, лікування, придбання продуктів харчування, одягу та інших речей.

Окрім того за ці кошти був здійснений ремонт квартири, в якій сторони проживали та повернуто позику за її придбання.

На час встановлення інвалідності вона не працювала матеріально забезпечена не була і потребувала допомоги від ОСОБА_2

Виходячи з наведеного просила оскаржуване рішення скасувати і ухвати у справі нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ? частини його заробітку щомісячно.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що апеляційна скарга безпідставна та необґрунтована, просить залишити її без задоволення, а рішення суду без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі і з"явились в судове засідання у межах апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія судді дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстровангому шлюбі з 21 жовтня 2011 року. Рішенням Кузнецовського міського суду від 12 серпня 2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 11 листопада 2015 року шлюб між подружжям розірвано.

23 жовтня 2015 року рішенням МСЕК згідно акту серії АВ № 0396651 від 12 листопада 2015 року після первинного огляду ОСОБА_1 встановлено інвалідність третьої групи загального захворювання до 01 листопада 2016 року (а.с.5).

Частинами 1, 2 і 4 статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги , якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції обгрунтовано виходив з недоведеності однієї з підстав для стягнення аліментів, а саме потребу в матеріальній допомозі.

Позивачка не надала суду достатньо доказів того, що вона отримавши від продажу квартири 30 листопада 2012 року 192676,50гривень витратила ці кошти на ремонт та утримання квартири, власне лікування до серпня 2014 року.

Виходячи з того, що суд першої інстанції при вирішенні справи норми матеріального та процесуального права не порушив, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: Н.В.Бондаренко

Ю.М.Рожин