Провадження № 2/344/1774/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

секретаря Прокопів С.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укртранснафта» про поновлення на роботі та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 15/07/2009 р. позивача призначено на посаду головного бухгалтера у відповідача по переводу, з нею було укладено безстроковий трудовий договір, рішенням загальних зборів позивача обрано членом правління, 27/07/2009 р. позивача переведено на посаду заступника голови правління головного бухгалтера відповідача; 03/12/2014 р. позивача переведено на посаду першого заступника голови правління головного бухгалтера відповідача. 10/08/2015 р. позивача звільнено з роботи у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням штату працівників. На думку позивача у відповідача не відбулось зімн в організації виробництва, оскільки посада головного бухгалтера передбачена в штаті відповідача, а тому позивачка просила суд поновити її на посаді. В заяві про уточнення предмету позову позивачка просила суд поновити її на посаді першого заступника голови правління головного бухгалтера відповідача, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, що в ньому зазначені. Також представник позивача надав перед судом пояснення про те, що змін в організації праці у відповідача не відбулось, посада головного бухгалтера передбачена в штаті відповідача, зміна організації центрального апарату відповідача може бути здійснено загальними зборами відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов та надав перед судом пояснення про те, що зміна в організації праці у відповідача полягала у зміні правління на дирекцію, а тому було припинено повноваження правління, повноваження члена правління позивача було припинено, існуючий відділ бухгалтерії було реорганізовано, на його основі було створено 4 інші підрозділи, керівником новоствореного відділу бухгалтерії було призначено іншого працівника, позивачці було запропоновано працевлаштування на вакантних посадах у відповідача на усіх підрозділах відповідача на її вибір, позивачка відмовилась від працевлаштування на будь-яких інших посадах, на звернення адміністрації підприємства про надання згоди на звільнення позивача профспілковий орган повідомив, що на звільнення позивача законом не передбачено надання згоди цього органу; відповідно до статуту зміна структури усього підприємства здійснюється загальними зборами відповідача, однак зміна структури підрозділів в тому числі і центрального апарату здійснюється директором товариства.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до трудової книжки №9242715 позивача звільнено з роботи у відповідача у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням штату працівників.

05/08/2015 р. відповідачем видано наказ №184-к, яким позивача звільнено з роботи першого заступника голови правління-головного бухгалтера з 10/08/2015 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

08/06/2015 р. позивача попереджено про скорочення посади та наступне звільнення.

02/07/2015 р. позивача повідомлено про наявність вакантних посад у відповідача, в якому 06/07/2015 р. позивачка вказала, що запропонований перелік не відповідає її професії.

27/07/2009 р. сторони уклали трудовий договір, відповідно до якого відповідача прийнято на роботу головного бухгалтера відповідача.

18/05/2015 р. затверджено зміни до статуту відповідача.

Рішенням загальних зборів від 07/05/2015 №37 створено Дирекцію відповідача.

Рішенням відповідача до 13/05/2015 №39 припинено повноваження позивача як члена правління.

Наказом відповідача від 26/10/2011 р. №214 розподілено обов`язки між Головою правління відповідача та його заступниками.

Наказом відповідача від 28/05/2015 р. здійснено тимчасовий розподіл обов`язків між членами дирекції ПАТ «Укртранснафта».

18/05/2015 р. винесено наказ відповідача №75, яким затверджено реорганізацію Центральної бухгалтерії у спосіб виведення з неї відповідних управлінь.

Відповідно до переліку змін до штатного розпису відповідача з 19/05/2015 р. виведено посаду головного бухгалтера та введено посаду Радника тимчасово виконуючого обов`язки голови правління з питань бухгалтерського обліку.

Наказом відповідача від 27/04/2015 р. Радником тимчасово виконуючого обов`язки голови правління з питань бухгалтерського обліку призначено ОСОБА_4

Наказом відповідача від 19/05/2015 р. ліквідовано Центральну бухгалтерію в апараті управління відповідача.

Наказом від 02/06/2015 р. прийнято рішення про скорочення посади першого заступника голови правління-головного бухгалтера.

19/05/2015 р. відповідачем затверджено посадову інструкцію головного бухгалтера.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так представник відповідача не заперечував обставини прийняття на роботу позивача та її переміщення на посадах у відповідача. Також представник позивача не заперечив надані представником відповідача пояснення про те, що відповідач звернувся до профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення позивача, в чому було відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В ст. 64 ГК України передбачено право відповідача самостійно визначати організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників, затверджувати штатний розпис.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

В п. 11.4.30 статуту відповідача виключних повноваженням загальних зборів товариства є затвердження організаційної структури товариства.

Отже виключною компетенцією загальних зборів є визначення організаційної структури відповідача, а не визначення організаційної структури його підрозділів чи підпідрозділів. Також в якості виключних повноважень загальних зборів не передбачено визначення змісту штатного розпису.

При цьому в п. 13.5 статуту відповідача до компетенції правління віднесено вирішення питань організації господарської діяльності.

В п. 13.5.6. статуту відповідача до компетенції правління віднесено створення, реорганізація та ліквідація структурних підрозділів відповідача.

Доказів на встановлення змісту п. 11.4.29 статуту відповідача сторони суду не надали. Правові наслідки не надання доказів в тому числі із порушенням порядку і строків, передбачених в ст. 131 ЦПК України судом роз`яснено представникам сторін.

В п. 14.3.9 статуту відповідача передбачено право голови правління щодо затвердження штатного розпису апарату управління, підрозділів товариства.

Тому пояснення представника позивача про те, що визначення структури підрозділу і затвердження його штатного розпису статутом віднесено до виключної компетенції загальних зборів не обґрунтовано належними на те правовими підставами.

Відповідно до п. 11.4.20 статуту відповідача повноваженням загальних зборів є припинення повноважень членів правління.

Отже статутом відповідача передбачено особливий порядок припинення повноважень відповідної посадової особи.

Відповідач повідомив позивачку про вакантні посади в усіх його підрозділах. Однак представник позивача не надав суду доказів того, що позивачка прийняла пропозицію про працевлаштування за відповідними вакансіями.

Разом з цим відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України припинення повноважень посадових осіб є самостійною підставою припинення трудових відносин. В свою чергу трудовим законодавством не передбачено можливості для роботодавця щодо звільнення працівника одночасного за двома самостійними підставами, передбаченими в КЗпП України або в контракті. Тому вказана обставина також підлягає урахуванню судом при вирішенні даного спору, оскільки при звільненні з ініціативи власника з окремими категоріями працівників за певних умов власник самостійно обирає одну із передбачених законом або контрактом підстав і не може обрати декілька із них.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Представник позивача не заперечив пояснення представника відповідача про те, що відмова профспілкового органу пов`язана із позицією органу про те, що до його компетенції не входить надання погодження на звільнення першого заступника керівника відповідача.

В позовній заяві і в усних поясненнях представник позивача не вказував на відмову профспілкового органу в наданні згоди на звільнення як на підставу зазначеного позову.

Так відповідно до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так само відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В наказах відповідача зазначено, що позивача прийнято на роботу та вона обіймала посаду першого заступника голови правління-головного бухгалтера та не зазначено про сумісництво чи суміщення будь-яких посад.

У зв`язку з реорганізацією, здійсненою на підставі рішення загальних зборів відповідну посаду скорочено і в наступному її не було передбачено в штатному розписі. Крім цього на підставі рішення про реорганізацію виробництва замість Центральної бухгалтерії було створено нові підрозділи та введено нову посаду головного бухгалтера, яка передбачала інший перелік обов`язків, ніж за скороченою посадою позивача.

Таким чином представником відповідача однозначно доведено перед судом, що у відповідача було змінено організацію виробництва за спірною посадою позивача.

Позивач не надала суду доказів, що на момент створення нової посади головного бухгалтера або радника з бухгалтерських питань вона зверталась до роботодавця із заявою про працевлаштування на одну із них.

Таким чином звільнення позивачки з роботи у відповідача здійснено із дотриманням встановлених законом підстав та порядку такого звільнення.

Представник відповідача просив суд відмовити в позові в тому числі з підстав пропуску, встановленого законом строку звернення до суду.

Так, позивачку звільнено з роботи 10/08/2015 р.

Відповідно до печатки підприємства зв`язку на конверті позов направлено до суду 18/09/2015 р.

Позивач не просила суд про поновлення строку звернення до суду, не надала суду доказів про наявність будь-яких поважних причин пропуску звернення до суду.

Трудову книжку позивачу було видано позивачу 10/08/2015 р., що підтверджується витягом із книги обліку трудових книжок. Із наказом позивачку ознайомлено 05/08/2015 р.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Отже позивач звернувся до суду з позовом у справі про звільнення зі спливом встановленого законом строку звернення для такого позову.

Однак звільнення позивача здійснено з підстав та у порядку, що встановлені законом, а тому позов підлягає відхиленню по суті, а не у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом не було ухвалено рішення про поновлення на роботі, а тому відповідно до ст. 235 КЗпП України не може бути і ухвалено рішення про виплату середнього заробітку, оскільки вказана виплата здійснюється у разі ухвалення рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України вказано, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Таким чином, не може бути задоволено позов, який не обґрунтований належними правовими підставами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_3 до ПАТ «Укртранснафта» про поновлення на посаді першого заступника голови правління-головного бухгалтера та стягнення середнього заробітку за вимушеного прогулу з 11/08/2015 р., відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський