Справа № 360/11/16-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/2560/16 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 4 26.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Касьяненко Л.І., Білоконь О.В.

при секретарі - Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Бородянської селищної ради Київської області на рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бородянської селищної ради Київської області про визнання неправомірними та скасування рішень селищної ради, визнання безпідставною відмову виконкому селищної ради передати у приватну власність квартиру та зобов'язання передати квартиру у приватну власність,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням виконкому Бородянської селищної ради від 19 вересня 2007 року їй була надана для тимчасового проживання квартиру АДРЕСА_1 з включенням даної квартири до фонду житла для тимчасового проживання.

Далі позивачка послалась, що рішенням Бородянської селищної ради від 8 жовтня 2015 року вказане рішення виконкому в частині включення зазначеної квартири до фонду житла для тимчасового проживання та надання цієї квартири їй саме з вказаного фонду було скасоване. Після чого вона звернулася до виконкому селищної ради із заявою про передачу вказаної квартири їй у приватну власність, однак, рішенням виконкому селищної ради від 3 грудня 2015 року їй в цьому було відмовлено, а дана квартира знову була включена до новоствореного фонду житла для тимчасового проживання та надана їй з цього фонду терміном на один рік.

Вважала вказане рішення виконкому селищної ради від 3 грудня 2015 року незаконним, посилаючись, що до фонду житла для тимчасового проживання можуть бути включені лише вільні житлові приміщення, а вона в даній квартирі проживає з 2006 року та має право на її приватизацію.

Тому просила визнати неправомірними рішення виконкому Бородянської селищної ради № 08/01 та 08/02 від 3 грудня 2015 року, скасувати їх, визнати безпідставною відмову виконкому передати їй у власність з державного житлового фонду спірну квартиру та зобов'язати відповідача передати дану квартиру їй у приватну власність.

Представник Бородянської селищної ради позов не визнала, оспорюване рішення виконкому ради вважала правомірним, посилалась, що квартира позивачці була надана для тимчасового проживання тому не підлягає приватизації.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення виконавчого комітету Бородянської селищної ради Київської області від 3 грудня 2015 року № 08/01 про виключення спірної квартири із фондів житла для тимчасового проживання при виконавчому комітеті Бородянської селищної ради та включення даної квартири до вказаного фонду та № 08/02 про відмову позивачці в задоволенні заяви про передачу у приватну власність зазначеної квартири, надання цієї квартири ОСОБА_2 з фонду житла для тимчасового проживання терміном на один рік з видачею відповідного ордера та укладенням договору найму.

Зобов'язано виконавчий комітет Бородянської селищної ради Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про передачу їй у приватну власність спірної квартири та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства України.

В іншій частині в позові відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачка є громадянкою України, постійно проживає та зареєстрована в спірній квартирі, рішення 2007 року про надання їй цієї квартири в частині надання з фонду житла для тимчасового проживання було радою скасоване, на час прийняття цього рішення в селищній раді взагалі не існувало такого фонду, тому підстав для надання вказаної квартири позивачці для тимчасового проживання не існувало, тому суд дійшов висновку, що дана квартира була надана їй для постійного проживання і включення вказаної квартири до фонду житла для тимчасового проживання, за рішенням виконкому Бородянської селищної ради від 3 грудня 2015 року було неправомірним, оскільки вона не була на той час вільною, так як там проживала позивачка ОСОБА_2

Проте з таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

У справі встановлено, що позивачка з липня 1999 року є громадянкою України і за рішенням виконкому Бородянської селищної ради від 19 вересня 2007 року їй була надана квартира АДРЕСА_1 з фонду житла для тимчасового проживання зі зняттям позивачки з квартирного обліку, терміном реєстрації на один рік, відповідно до ст.132-1,132-2 розділу УІ Житлового кодексу України, Постанови КМ України від 31 березня 2004 року № 422 «Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання», п.1 даного рішення вказану квартиру було включено до зазначеного фонду житла для тимчасового проживання (а.с.8-9,12).

На підставі вказаного рішення позивачці ОСОБА_2 був виданий ордер на займання цієї квартири з терміном реєстрації один рік (а.с.39).

Як вбачається з копії паспорту позивачки, з 2 жовтня 2007 року вона зареєстрована у спірній квартирі без зазначення будь-яких термінів тимчасового проживання (а.с.8-9).

Рішенням Бородянської селищної ради від 8 жовтня 2015 року було скасовано п.1 рішення виконкому Бородянської селищної ради № 203 від 19 вересня 2007 року та внесено зміни в п.2 даного рішення, виключено з нього посилання на ст.132-1,132-2 розділу УІ Житлового кодексу України, Постанову КМ України від 31 березня 2004 року № 422 «Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання» та слова «з фонду житла для тимчасового проживання» (а.с.17).

Рішенням виконкому Бородянської селищної ради від 3 грудня 2015 року № 08/01 на виконання рішення Бородянської селищної ради від 8 жовтня 2015 року виключено спірну квартиру із фондів житла для тимчасового проживання при виконкомі Бородянської селищної ради і в той же час, враховуючи, що рішенням виконкому № 89 від 6 серпня 2015 року створено фонд житла для тимчасового проживання при Бородянській селищній раді, включено цю ж квартиру до зазначеного фонду (а.с.19).

Рішенням виконкому Бородянської селищної ради від 3 грудня 2015 року № 08/02 відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про передачу у приватну власність вказаної квартири та надано цю квартиру позивачці для проживання з фонду житла для тимчасового проживання терміном на один рік з видачею відповідного ордера та укладенням договору найму (а.с.20).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Правовий статус та порядок надання житлових приміщень, які відносяться до фонду житла для тимчасового проживання громадян, визначається ст. ст. 132-1, 132-2 ЖК Української РСР та постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 422 "Про затвердження порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання".

Згідно з п. п. 3, 15, 16 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються за рішеннями виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, Київської і Севастопольської міськдержадміністрацій: громадянам, які втратили житло внаслідок звернення стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного приміщення; біженцям, які набули цього статусу відповідно до Закону України "Про біженців", та громадянам, які вимушені залишити житлові приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного приміщення.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська і Севастопольська міськдержадміністрації видають громадянинові ордер на вселення в житлове приміщення.

Під час видачі ордера на житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання між власником житлового фонду або уповноваженою ним особою та громадянином, якому надається в користування зазначене житло, укладається договір найму житлового приміщення установленого зразка. Форма договору встановлюється Держжитлокомунгоспом.

Ордер та договір найму є підставою для вселення в житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання і для користування таким житлом на договірних умовах. Строк проживання відлічується з дати підписання договору найму.

Відповідно до ч. 4 ст. 132-2 ЖК Української РСР та п. 5 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання.

У разі неспроможності змінити місце проживання громадянин повинен за місяць до закінчення строку договору найму житлового приміщення звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, Київської і Севастопольської міськдержадміністрації із заявою про продовження цього строку (п. 23 Порядку).

За приписами п. 4 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян.

Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання призначаються для окремої категорії громадян, перелік яких визначений п. 3 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання та є вичерпним.

Забезпечення осіб житлом на постійній основі як таких, що потребують поліпшення житлових умов, за рахунок житла із фонду для тимчасового проживання не здійснюється.

Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначені положення закону увагу не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин, вийшов за межі позовних вимог, ухвалив рішення, що не відповідає вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира належить до фонду житла для тимчасового проживання громадян на підставі рішення виконкому Бородянської селищної ради від 19 вересня 2007 року.

Оскільки виконавчим комітетом ради не приймалось рішень щодо передачі спірної квартири у постійне користування позивачки та не видавався ордер на вселення в зазначену квартиру з цих підстав, що передбачено положеннями статей 51, 58 Житлового кодексу Української РСР, тому висновок суду що дана квартира була надана позивачці для постійного проживання, тому включення вказаної квартири до фонду житла для тимчасового проживання за рішенням виконкому Бородянської селищної ради від 3 грудня 2015 року є неправомірним, не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

За таких обставин у суду не було підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення, поскільки як вище вказувалося, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували неправомірність рішень виконавчого комітету від 3 грудня 2015 року, які винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи позивачки, що вона в даній квартирі проживає з 2006 року та має право на її приватизацію, безпідставні та суперечать вимогам Закону, яким визначено, що громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права його приватизувати.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України колегія суддів стягує із позивачки на користь відповідача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Бородянської селищної ради Київської області задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Бородянської селищної ради Київської області судові витрати у розмірі 606 грн. 32 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :