Справа № 125/2103/15-ц Провадження № 22-ц/772/1614/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також до ОСОБА_7 та третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації, про виселення, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» на рішення Барського районного суду Вінницької області від 04.03.2016 року, -

В с т а н о в и л а :

17.09.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось у Барський районний суд Вінницької області з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 02.09.2008 року був укладений кредитний договір №VICWG8 відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_2 зобовязався надати ОСОБА_3 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 32 620.08 доларів США строком до 17.04.2028 року, ОСОБА_3 в свою чергу зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 17.04.2008 року уклали договір іпотеки №VICWG8. Згідно з п. 1.1 договору іпотеки ОСОБА_3 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 43.15, житловою площею 28.70 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року.

Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_3 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, ОСОБА_3 зобов'язання за Кредитним договором не виконала.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 10.02.2014 року суд виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру загальною площею 43.15, житловою площею 28.70 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

Позивач стверджує, що після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачі та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

З огляду на це, позивач просив суд виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 04.03.2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, оскільки квартира придбана не за кредитні кошти, а інше житло позивачем не надається.

Не погодившись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку, як незаконне та необґрунтоване і просить суд: скасувати рішення Барського районного суду Вінницької області від 04.03.2016 року та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі; стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати. При цьому, апелянт наголошує, що квартира придбана саме за кредитні кошти.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги дотримані в повному обсязі.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до додаткової угоди (а.с.4), ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 01.17.04.2008 р. уклали кредитний договір № VICWG8. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 32 620.08 доларів США строком до 17.04.2028 р., а ОСОБА_3 зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 17.04.2008 р. уклали договір іпотеки № VICWG8 (а.с.8). Згідно з п. 1.1 договору іпотеки, ОСОБА_3 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43.15, житловою площею 28.70 кв.м, яка розташована за адресою: Вінницька обл.., АДРЕСА_3.

Майно належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 888956, від 16 квітня 2008 року, посвідченого16 квітня 2008 року приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області № 1131 ОСОБА_8 (а.с55).

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 10.02.2014 року Барський районний суд Вінницької області виніс рішення, яким звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 43.15, житловою площею 28.70 кв.м, яка розташована за адресою: Вінницька обл.., АДРЕСА_4 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с11-14).

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-39цс15) та від 02 вересня 2015 року (справа № 6-1049цс15).

З матеріалів справи вбачається, що квартира, яка є предметом іпотеки, придбана не за рахунок коштів, які отримані за кредитним договором, так як, відповідно до п.2.1 Договору купівлі-продажу квартири від 16.04.2008 року, продавець отримав повний розрахунок за продану квартиру, а саме 238 274, 30 грн., в день укладення Договору купівлі-продажу 16.04.2008 року. Це вказує на те, що квартира була придбана раніше, чим отриманий кредит відповідно до Договору №VICWG8 від 17.04.2008 року. Крім того, банком був наданий кредит в сумі 151 357,19 грн., що є значно меншою сумою, ніж ціна за квартиру.

Встановивши, що ОСОБА_3 в іпотеку передано квартиру, яка не була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення відповідачів із зазначеної вище квартири без надання їм іншого постійного житла.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не зясовано, до чиєї компетенції належить обовязок надання іншого постійного житла особам, що виселяються з іпотечного житла, на яке звернуто стягнення є безпідставними, оскільки судом розглянуто спір в межах позовних вимог, за змістом яких позивач просить виселити відповідачів саме в такий спосіб, тобто без надання іншого постійного житла.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на день укладення між банком і ОСОБА_3 кредитного та іпотечного договорів від 17.04.2008 року відповідач не зареєструвала право на квартиру, придбану за договором купівлі-продажу не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для виселення відповідачів із спірної квартири без надання їм іншого постійного житла.

Щодо посилання представника апелянта ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду Вінницької області на Договір про іпотечний кредит № VICWG8 від 17.04.2008 року, де у п. 1.3 вказано, що кредит надається на придбання у власність окремої квартири за договором купівлі-продажу №1131 від 16.04.2008 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_5, то воно не спростовує рішення суду, оскільки позивач у своєму позові не посилався на даний Договір та на вказані обставин, не досліджувався цей Договір і в суді першої інстанції.

Те саме стосується і наданого цим же представником Додатку №1 до договору № VICWG8 від 17.04.2008 року.

Вказані аргументи спростовуються тим же Договором купівлі-продажу від 16.04.2008 року; обставинами про малу суму кредиту порівняно з вартістю квартири; заявою на видачу кредитних коштів, з якої видно, що кредит у сумі 150000 грн., виданий саме на наступний день після купівлі квартири 17.04.2008 року; поясненнями відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що вони купили квартиру не за кредитні кошти.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, в силу ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» відхилити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 04.03.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук