РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Шаповалової С.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області, про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В позові зазначає,що 15 липня 2016 року вона уклала з відповідачем договір фінансового лізингу № 004601 та № 004602, відповідно до яких товариство зобов'язалось придбати у свою власність та передати позивачу у користування автомобіль марки «Fiat Doblo Combi» Active Lungo №1 та автомобіль марки «Citroen Berlingo» X-TR, а позивач, як лізінгоодержувач, зобов'язалась періодично сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору.

Позивач вважає,що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують його права як споживача.

До підписання договору представником відповідача було повідомлено позивача що при сплаті коштів у сумі 49 000 грн. та 53 000грн. ОСОБА_1 отримає автомобілі протягом 3 днів.

Після підписання договорів, представник відповідача надав рахунок на суму 49 000 гривень 00 коп.- авансовий платіж за договором фінансового лізингу № 004601, та на суму 53 000 гривень 00 коп. - адміністративний платіж за договором № 004602, які були сплачені ОСОБА_1 того ж дня.Також позивачкою було сплачено комісію в сумі 490 грн. та 530 грн.

Проте,після підписання договору,детально ознайомившись з його текстом,позивач з*ясувала,що у договір були внесені інші умови,аніж ті,відносно яких було досягнуто усної згоди та надавалися роз*яснення,зокрема,щодо вартості предмета лізингу,строків та розміру платежів за договором,в тому числі послуг лізингодавця,відповідальності сторін,а відтак,договір містить вкрай невигідні та несправедливі для нього умови.

Сплачена позивачем за договорами сума 49 000 гр. та 53 000 гр.не являється передплатою безпосередньо за предмет лізингу,що не являється послугою,яка підлягає оплаті відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг».

Також позивач зазначає,що в договорі лізингу,за відсутності відомостей про продавця товару,в порушення вимог закону не передбачена солідарна відповідальність лізингодавця за невиконання будь-яких зобов*язань щодо якості,комплектності,справності предмета лізингу,його заміни,введення в експлуатацію та ін.

Разом з тим,договором передбачена відповідальність позивача не лише за будь-яке порушення зобов*язання,а й право лізингодавця в односторонньому порядку припинити дію договору без повернення лізингоодержувачу сплачених ним за договором коштів,що є обмеженням прав споживача та порушенням принципів свободи договору ,а відтак,несправедливими умовами договору.

Позивач наголошує,що оспорюваний договір містить невигідні та несправедливі умови,чим порушує його права споживача,був ним укладений з відповідачем виключно внаслідок нечесної підприємницької практики з боку останнього.

Просить суд ,визнати недійсним договір № 004601 та 004602 фінансового лізингу від 15.07.2016 р.,укладений між ОСОБА_1та ТОВ «Лізінгова компані «Ваш авто»,в порядку реституції стягнути з відповідача грошову суму 49000 гр., 53 000 гр., а також сплачені комісії

В судове засідання позивач ОСОБА_1не з*явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з*явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судових повісток на адресу місцезнаходження юридичної особи,які були вручені уповноваженій особі завчасно.Про зміну свого місця знаходження під час судового провадження відповідач суд не повідомляв,свою позицію у справі не виклав,доказів для дослідження у судовому засіданні не надавав.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд за згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши позивача та його представника,допитавши свідків,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що 15 липня 2016 року ОСОБА_1 уклала з відповідачем договір фінансового лізингу № 004601, відповідно до яких товариство зобов'язалось придбати у свою власність та передати позивачу у користування автомобіль марки «Fiat Doblo Combi» Active Lungo №1 (п. 1.1, 1.3 дог. № 004601), а позивач, як лізінгоодержувач, зобов'язалась періодично сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору.

Вартість предмета лізингу в п.8.1. договору на момент його укладання визначена у розмірі 481100 гр.з ПДВ.

Згідно додатку № 1 до договору, вартість предмета лізингу визначена у розмірі 19321,29 доларів США,в тому числі ПДВ.

Згідно пункту 4.1 договору,автомобіль передається у користування ОСОБА_1 не пізніше 30 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок Лізингодавця наступних платежів Адміністративного платежу, Авансового платежу, комісії за передачу предмета лізінгу.

Договором визначено, що перший лізинговий платіж складається із: Адміністративного платежу, Авансового платежу, комісії за передачу предмета лізінгу у разі наявності різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах,визначених п.9.4 договору або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах,визначених п.9.4 договору.

15.07.2016 р.на виконання умов договору фінансового лізингу позивач сплатив ТОВ «Ваш Авто» 49 000 гр.,що підтверджено квитанцією ПАТ « А банк».

15 липня 2016 року ОСОБА_1 уклала з відповідачем договір фінансового лізингу № 004602, відповідно до яких товариство зобов'язалось придбати у свою власність та передати позивачу у користування автомобіль марки автомобіль марки «Citroen Berlingo» X-TR, а позивач, як лізінгоодержувач, зобов'язалась періодично сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору.

Вартість предмета лізингу в п.8.1. договору на момент його укладання визначена у розмірі 526500 гр.з ПДВ.

Згідно додатку № 1 до договору, вартість предмета лізингу визначена у розмірі 21144,58 доларів США,в тому числі ПДВ.

Згідно пункту 4.1 договору,автомобіль передається у користування ОСОБА_1 не пізніше 30 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок Лізингодавця наступних платежів Адміністративного платежу, Авансового платежу, комісії за передачу предмета лізінгу.

Договором визначено, що перший лізинговий платіж складається із: Адміністративного платежу, Авансового платежу, комісії за передачу предмета лізінгу у разі наявності різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах,визначених п.9.4 договору або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах,визначених п.9.4 договору.

15.07.2016 р.на виконання умов договору фінансового лізингу позивач сплатив ТОВ «Ваш Авто» 53 000 гр.,що підтверджено квитанцією ПАТ « А банк».

Згідно повідомлення на оплату,оформленого представником відповідача,вказана сума підлягала оплаті як платіж згідно договорів № 004601 та № 004602 від 15.07.2016 р.з ПДВ.

За змістом розділу договору «Визначення термінів»,платіж за оформлення договору-адміністративний платіж,який входить до складу першого платежу,що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за підготовку ,перевірку та розгляд документів для укладання договору ,незалежно від назви призначення платежу у квитанції на оплату.Розмір платежу за оформлення договору становить 10 від вартості предмета лізингу.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Аналіз змісту договорів фінансового лізингу від 15.07.2016 р.,укладеного між сторонами,дає підстави для висновку,що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно договору,лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності,справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію,усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо.За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункти договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та іншого суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договори фінансового лізингу від 15.07.2016 року, укладені між сторонами, нотаріально посвідчено не було.

Таким чином,посилання позивача на несправедливі умови договору знайшли своє підтвердження доказами,з урахуванням встановлених судом обставин про відсутність у відповідача відповідної ліцензії для надання фінансових послуг та відсутність нотаріального посвідчення оспорюваного договору суд задовольняє позов про визнання договору недійсним як ґрунтований на законі,у повному обсязі,та стягує з відповідача грошову суму 49 000гр. та 50 000 гр.в порядку реституції.

Висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України,викладеною в постанові від 16.12.2015 р. по справі № 6-2766цс15,яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов*язковою для судів.

На підставі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»,ст.203,215,216,220,227,799,806,808,ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,ст.3,10,11,57,60, 224-225,212-215,218,294 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області, про визнання договору недійсним-задовольнити.

Визнати недійсним договір № 004601 від 15.07.2016 р. фінансового лізингу та договір 004602 від 15.07.2016 р. фінансового лізингу,укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ваш Авто».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваш Авто» м.Київ,вул.Шовковича буд.42/44,,на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, грошові кошти сплачені за договором фінансового лізингу № 004601 від 15.07.2016 р. в сумі 49 000(сорок дев*ять тисяч) грн., та договором фінансового лізингу № 004602 від 15.07.2016 р. в сумі 53 000(п*ятдесят три тисячі) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваш Авто» м.Київ,вул.Шовковича буд.42/44,,на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, грошові кошти сплачені в якості комісії банку в сумі 490 (чотириста дев*яносто) та 530 (п*ятсот тридцять)грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко