07.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/1686/16-ц
Справа № 2/205/1393/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Шерекіній А.О.

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 26 лютого 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (а.с. 3).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 січня 2010 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яку вона заповіла ОСОБА_1

Але, згідно ст.. 1241 ЦК України, на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 має мати померлої ОСОБА_2.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений строк прийняли спадщину, звернувшись до Пятої ДДДНК із заявами про прийняття спадщини.

Позивачка вважає, що в даному випадку наявні істотні обставини, які є підставою для зменшення обовязкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3, зважаючи на те, що ОСОБА_2 має інше житло та перебуває на утриманні.

Позивачка звернулась до нотаріуса Пятої ДДДНК із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину, але нотаріус повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом можливо лише на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд визнати за нею одноособово право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився. До суду представник надав письмову заяву, у якій не заперечував проти розгляду справи без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 59,78).

Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення (а.с.32,36).

Третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. До суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника у звязку із завантаженістю.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

19 січня 2010 року ОСОБА_3 померла (а.с.6). За життя остання склала заповіт, яким належну їй квартиру АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1 (а.с.46).

Із матеріалів спадкової справи №93/2010 (а.с. 45-57) вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3, у вигляді квартири АДРЕСА_3, прийняла ОСОБА_1 Також, із заявою про прийняття спадщини звернулась мати померлої ОСОБА_2, яка має право на обовязкову частку у спадщині, у зв'язку із чим, державним нотаріусом Пятої ДДДНК повідомлено ОСОБА_1 про можливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом лише на ? частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.55).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

У відповідності до п. 19 постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку.

Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Таким чином, право на обов'язкову частку у спадщині належить тільки спадкоємцю та не переходить до його спадкоємців у разі його смерті після відкриття спадщини.

Судом встановлено, що на праві власності ОСОБА_5, яка після одруження змінила прізвище на «Красноплахтич» (а.с.7), належали 15/100 частин домоволодіння №20 по вул. Нестерова у м. Дніпропетровську, на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 1985 року (а.с.12-14).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 мати померлої є пенсіонеркою за віком, тобто непрацездатною особою, в звязку із чим, має право на обовязкову частку у спадщині, яка заповідалась.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, а тому задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про власність», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, Законом України «Про нотаріат», ст. 1216, 1217, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, ?

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Шавула