Справа № 573/1131/16-ц
Номер провадження 2/573/437/16
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області, Відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

09 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 27 січня 2008 року померла її баба, ОСОБА_2. Остання мала рідну сестру, ОСОБА_3, яка померла 10 грудня 2001 року та до дня смерті постійно проживала в одному домоволодінні із ОСОБА_2, власної сімї і дітей не мала. За життя ОСОБА_3 мала право земельну частку (пай) розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях САПТЗТ «Шкуратівське». Поховання ОСОБА_3 здійснила ОСОБА_2 та фактично прийняла спадщину після останньої, але юридично не оформила. Крім того, ще за життя ОСОБА_3 втратила сертифікат на право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після баби, ОСОБА_2, яка померла 27 січня 2008 року, право власності на земельну частку (пай) розміром 3,71 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії СМ №0111233, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 жовтня 1996 року №233 на імя ОСОБА_3, яка померла 10 грудня 2001 року.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 40).

Представник відповідача Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність представника сільради, з позовом згодні (а. с. 45).

Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання також не зявився. Завідувач держнотконтори ОСОБА_4 надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 35).

Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання не зявився без повідомлення причин, про час день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 29).

У звязку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_3, яка померла 10 грудня 2001 року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжували діяти після набрання чинності вказаним Законом. До правовідносин щодо прийняття спадщини після померлої 27 січня 2008 року ОСОБА_2, застосовуються положення Цивільного кодексу України 2003 року.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 530 ЦК УРСР визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 10 грудня 2001 року померла ОСОБА_3, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №7 від 14 червня 2016 року (а. с. 33).

Згідно з матеріалами справи, остання була двоюрідною бабою позивачки по лінії батька, ОСОБА_5 та рідною сестрою матері останнього ОСОБА_2 (а. с. 6,-11, 15-16).

Відповідно до інформації Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі, на імя ОСОБА_3 виготовлявся сертифікат серії СМ № 0111233 від 12 листопада 1996 року та видавався на руки (а. с. 39).

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний сертифікат втрачений (а. с. 20, 41).

У відповідності до довідки Шкуратівської сільської ради від 10 травня 2016 року ОСОБА_3 на день смерті 10 грудня 2001 року була зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт від її імені виконкомом Шкуратівської сільської ради не посвідчувався. ОСОБА_2 після смерті рідної сестри ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила ( а. с. 18).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 17 червня 2016 року спадкова справа після померлої 10 грудня 2001 року ОСОБА_3 не заводилась (а. с. 37).

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що баба позивачки, ОСОБА_2, фактично прийняла спадщину після своєї рідної сестри, ОСОБА_3, яка померла 10 грудня 2001 року, але юридично не оформила.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину.

Спадкоємець, має право прийняти спадщину шляхом постійно проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

У відповідності до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що 27 січня 2008 року в селі Шкуратівка Білопільського району Сумської області померла баба позивачки по лінії батька ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І БП № 078857 (а. с. 12).

Батько позивачки, ОСОБА_5, помер 29 вересня 1981 року (а. с. 43-44).

Згідно з довідкою Шкуратівської сільської ради від 18 липня 2013 року ОСОБА_2 на день смерті 27 січня 2008 року проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконкомом Шкуратівської сільради не посвідчувався. ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила (а. с. 45).

Рішенням Білопільського районного суду від 11 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 22 жовтня 2013 року, за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування після баби, ОСОБА_2, на належну останній земельну ділянку, посвідчену державним актом серії ІУ СМ №049371 (а. с. 13 14).

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після ОСОБА_2, яка померла 27 січня 2008 року не заводилась (а. с. 36).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після померлої 27 січня 2008 року баби, ОСОБА_2, позивачка має право на земельну частку (пай) розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії СМ №0111233, яку остання успадкувала після рідної сестри, ОСОБА_3, померлої 10 грудня 2001 року. Однак, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що ОСОБА_2 за життя належним чином не оформила свої спадкові права.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525, 530, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. ст. 328, 373, 1216, 1218, 1220, 1266, 1268, 1269, 1296, п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 81, п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області, Відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після баби, ОСОБА_2, яка померла 27 січня 2008 року, право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії СМ №0111233 від 12 листопада 1996 року, виданим на імя ОСОБА_3, яка померла 10 грудня 2001 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: