Справа № 462/5924/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в приміщенні суду в м. Львові за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 92 Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення депозитного вкладу, стягнення відсотків, пені та моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, який змінювала та уточнювала /а.с.34-36/, та в якому просить стягнути проценти за користуванням вкладом у розмірі 241,53 доларів США та пеню за прострочення виконання зобовязання в розмірі 27741,90 долар США, моральну шкоду в розмірі 15000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5 місяців в іноземній валюті № 300131/153953/5-14 від 24.12.2014 року, згідно з умовами якого вона внесла, а банк прийняв грошові кошти в сумі 8000 доларів США (вклад), на строк з 24.12.2014 року по 24.05.2015 року, з нарахуванням і сплатою процентів за ставкою 11,60%. В травні 2015 року позивач звернулась до відповідача зі заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів у звязку з закінченням депозитного договору. Проте, відповідач свої зобов'язання, які передбачені умовами договору не виконав, а саме по закінченню строку договору не видав позивачу банківський вклад, а лише обмежився відписками. В звязку з наведеним, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що 09.11.2015 року позивачу була виплачена сума вкладу в розмірі 177018,16 грн., тобто, сума вкладу повернута позивачу в повному обємі, проте проценти за користуванням вкладу не сплачені, а крім того, згідно з чинним законодавством з відповідача має бути стягнута пеня та моральна шкода, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника відповідача, який у судове засідання не зявився, проте подав дл суду письмові заперечення /а.с.42,43/, в яких просить справу розглядати без його участі, в позові відмовити з підстав того, що17.12.2015 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, і тому згідно з чинним законодавством з відповідача на користь позивач не можуть бути стягнути будь-які кошти.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5 місяців в іноземній валюті № 300131/153953/5-14 від 24.12.2014 року, згідно з умовами якого позивач внесла, а банк прийняв грошові кошти в сумі 8000 доларів США (вклад), на строк з 24.12.2014 року по 24.05.2015 року, з нарахуванням і сплатою процентів за ставкою 11,60% /а.с.4/.

В травні 2015 року позивач звернулась до відповідача зі заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів у звязку з закінченням депозитного договору. Проте, відповідач свої зобов'язання, які передбачені умовами договору не виконав, а саме по закінченню строку договору не видав позивачу банківський вклад у повному обсязі, а лише обмежився відповідями-листами від 08.06.2015 року № вих 9-3340000/3520 та від 20.07.2015 року № вих 9-3340000/4623, що на даний час не може повернути вклад в повному обсязі /а.с.49,50/.

Постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 року № 898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 року №230 розпочато процедуру ліквідації банку.

09.11.2015 року позивачу була виплачена сума вкладу в розмірі 177018,16 грн., що підтверджується банківським документом про здійснення касової операції /а.с.33/. Таким чином, сума вкладу повернута позивачу в повному обємі, що визнається її представником.

Разом з тим, зі змісту позову вбачається, що позивачу не були виплачені проценти за користуванням вкладом у розмірі 241,53 доларів США та пеня за прострочення виконання зобовязання в розмірі 27741,90 долар США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Беручи до уваги, що 17.12.2015 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які банківські операції, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунків, суд вважає, що правових підстав для стягнення відповідачів суми процентів та пені немає.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 грн., то у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити з огляду на таке.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" розяснено, що оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать зокрема, ті, що відносяться із договорів про надання фінансово-кредитних послуг із задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

З аналізу ч. 1 ст. 1058 ЦК України слідує, що договір № 300131/153953/5-14 від 24.12.2014 року, укладений між сторонами не відноситься до договорів про надання фінансово-кредитних послуг із задоволення власних побутових потреб громадян, оскільки мета позивача при банківському вкладі (депозиту) була отримання доходу у виді процентів, які зобов'язувався сплачувати йому відповідач. Крім того, зазначений договір не передбачає такий вид відповідальності відповідача перед позивачем, як відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні уточненого позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 92 Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення депозитного вкладу, стягнення відсотків, пені та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.