Справа № 467/874/16-ц
29.04.2016 року Арбузинський районний суд
Миколаївської області
в складі: головуючого судді Кірімової О.М.
за участю секретаря Сіваченко Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом
про розірвання шлюбу
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої вимоги мотивував тим, що 25 травня 2007 року між ним та відповідачкою по справі було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Оскільки сторони разом однією сім»єю з дня укладення шлюбу не проживають та не ведуть спільного господарства, дані обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду та просив розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2, що зареєстрований 25 травня 2007 року у Благодатненській сільській раді Арбузинського району Миколаївській області за актовим записом № 2 та стягнути із відповідача сплачений судовий збір.
До початку судового засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать її підписи в повідомленнях «Укрпошти» про отримання судових повісток. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду нею не повідомлені.
За таких обставин, за згодою позивача та її представника, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як видно із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 25 травня 2007 року у Благодатненській сільській раді Арбузинського району Миколаївській області за актовим записом № 2.
Як видно із змісту позову, сторони з дня укладення шлюбу і по сьогоднішній день однією сім'єю не проживають, спільних дітей не мають, господарство разом не ведуть.
Із письмового заперечення відповідача вбачається, що сторони дев»ять років однією сім'єю не проживають, спільних дітей подружжя не має.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Як видно із змісту позову та заперечень проти позову, сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Сторони дев'ять років разом тривалий час не проживають, проживають окремо за різними місцями проживання. За такого надання сторонам строку для примирення та збереження сім»ї є недоцільним.
Позивач наполягав на розірванні шлюбу, а за такого суд не має права зобов'язати одного з подружжя зберегти сім'ю, якщо він категорично заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.
Відповідно до ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Позивач наполягав на розірванні шлюбу і вказував на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам.
Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог позивача.
Посилання відповідача на ту обставину, як не можливість розірвати шлюб з тих підстав, що існує спір про поділ майна подружжя, то зазначення посилання не стосується даного предмету розгляду справи та може мати місце, як окрема вимога іншого позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як видно, при зверненні до суду, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп. (а.с. 3).
Оскільки в позов задоволений, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору
Керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25 травня 2007 року у Благодатненській сільській раді Арбузинського району Миколаївській області за актовим записом № 2.
ОСОБА_2 залишити дошлюбне прізвище, тобто - ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Арбузинським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова