Категорія 50 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Голоти Л.О.,
при секретаріКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 12 листопада 2015 року.

Зазначала, що від спільного шлюбу з відповідачем вини мають малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. 2 червня 2014 року шлюб між ними розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя. Син залишився проживати з нею та на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дитини добровільно не надає, а тому вона вимушена звернутися з позовом в суд. Просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 аліменти в розмірі 2000 грн., які підлягають індексації, на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 12.11.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_7 судовий збір в дохід держави в розмірі 487, 20 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 4 квітня 2016 року заяву ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким змінити заочне рішення, стягнувши з нього аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн.

Представник позивача заперечувала доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким визнати не можна виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_8, 6 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 489063, виданого 14 листопада 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.4).

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2014 року. Дитина залишилась на вихованні у матері ОСОБА_6, яка проживає в м. Вінниці (а.с.6). Відповідач проживає в м. Маріуполь, Донецької області, матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, а його доходи носять мінливий характер.

Встановлено і це підтверджується поясненнями представника позивача, що ОСОБА_6 вийшла заміж і зараз проживає постійно в Німеччині. Спільна з відповідачем дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 та стягуючи з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. щомісяця до повноліття дитини, суд виходив із того, як це вбачається із змісту рішення суду, що відповідач зобов'язаний надавати позивачеві матеріальну допомогу з утримання свого малолітнього сина, має можливість таку допомогу надавати у розмірі 2000 грн., оскільки має мінливий заробіток з монтажу електрообладнання, встановлення та ремонту опалення у м. Маріуполі. Суд також урахував те, що відповідач не має інших утриманців та раніше надавав добровільно допомогу у розмірі 2000 - 3000 грн., яку зараз припинив надавати, а тому стягувані у вказаному розмірі аліменти не будуть для відповідача обтяжливими.

З такими висновками погодитись не можна, оскільки такі висновки ґрунтуються на припущеннях та до таких висновків суд дійшов при неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зазначаючи про те, що відповідач отримує достатній дохід для оплати аліментів у розмірі 2000 грн. щомісяця, який отримує від монтажу електрообладнання, встановлення та ремонту опалення у м. Маріуполі, суд обґрунтував цей висновок на підставі припущення, оскільки самі по собі Інтернет - оголошення про надання вказаних послуг із зазначенням номеру мобільного телефону ОСОБА_7 не є доказом отримання ним доходу від цієї діяльності з урахуванням того, що він припинив підприємницьку діяльність 28 липня 2009 року (а.с.50 - 51).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_7 з 11 серпня 2006 року не працює. З 20 вересня 2006 року по 13 березня 2007 року він отримував виплати по безробіттю (а.с.55-57). Інших належних та допустимих доказів отримання ним заробітної плати (доходу) суду не надано.

Відповідно роз'ясненням даним у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Отже, висновок суду у цій частині обґрунтованим визнати не можна, оскільки до цього висновку суд дійшов на підставі припущень у доказуванні тих обставин на які позивач посилається обгрунтовуючи свої вимоги про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Встановлено, що ОСОБА_7 постійної роботи не має, живе за рахунок тимчасових заробітків. Відповідно до наданої довідки від 18 лютого 2016 року (відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків) відповідач за 2015 рік отримав дохід 67 грн. 31 коп. (а.с.73, 102).

Разом із тим, ОСОБА_7 у апеляційній скарзі вказав, що може та буде надавати допомогу дитині у розмірі 600 грн. щомісяця, що відповідно слід урахувати при вирішенні цього спору.

Отже, в частині визначення судом розміру аліментів рішення суду не відповідає вимогам закону, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому в силу положення пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підлягає зміні.

Оскаржуване рішення суду слід змінити зменшивши розмір стягуваних аліментів з 2000 грн. до 600 грн. У решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Таке рішення суду не позбавляє позивача права у разі зміни матеріального або сімейного стану, інших випадках передбачених СК України, ставити питання про збільшення розміру аліментів, відповідно до положення частини 1 статті 192 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2016 року у цій справі змінити, зменшивши розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 (двох тисяч) грн. до 600 (шістсот) грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: В.А. Іващук

В.С. Вавшко

Л.О. Голота