Справа №442/7261/16-ц
Провадження №2/442/2538/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамар О.В.

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смільнянської сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме: на житловий будинок №45 на вул.Шевченка в с.Жданівка Дрогобицького ра йону Львівської області, загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 21 кв.м. із господарськими спорудами, після смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.05.2016 року помер її батько ОСОБА_4, який заповів їй усе належне йому майно. За життя батькові належав вищевказаний будинок, проте як виявилось такий не зареєстровано у встановленому законом порядку. А тому для захисту своїх прав змушена звертатись до суду.

Представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник Смільнянської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають.

Відтак, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 1216 ЦК Україниспадкування є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановлено, що ОСОБА_4 помер 12.05.2016 року.

За життя ОСОБА_4 зробив розпорядження заповітом щодо належного йому майна, а саме: заповів усе своє майно своїй доньці ОСОБА_1 (дівоче - Янів) Маряні Михайлівні.

Як вбачається з довідки Смільнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області №394 від 24.10.2016 року ОСОБА_4 належав будинок №45 на вул.Шевченка в с.Жданівка Дрогобицького району Львівської області.

Згідно довідки КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» №1820 від 21.10.2016 року реєстрація права власності на будинок №45 на вул.Шевченка в с.Жданівка Дрогобицького району Львівської області відсутня.

У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7"Про судову практику в справах про спадкування"(далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

З системного аналізу правових позицій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що спори про визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду судами у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Як встановлено судом позивач протягом встановлено законом строку не заявив про відмову від спадщини, то відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини така належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Враховуючи те, що покійний ОСОБА_4 при житті належно не оформив право власності на спірний житловий будинок, позивач на підставі заповіту є спадкоємцем останнього, спадщину прийняла, та після смерті ОСОБА_4 вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин належно не засвідчила факт її прийняття, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок №45 на вул.Шевченка в с.Жданівка Дрогобицького ра йону Львівської області, загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 21 кв.м. із господарськими спорудами, після смерті ОСОБА_4, який помер 12 травня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Крамар