Провадження №2/522/2282/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси» про поновлення на роботі працівника, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси», в якій згідно уточнень просить поновити ОСОБА_2 на посаді бухгалтера у Південній міжрегіональній філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси», стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що наказом № 16 о/с від 03.04.2015 року її прийняли на роботу на посаду бухгалтера, з випробувальним терміном 3 місяці до Одеської філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси», де вона сумлінно працювала, однак наказом № 25 о/с від 09.06.2015 року була звільнена з займаної посади на підставі ст.28 КЗпП України, як така, що не пройшла строк випробування. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки підставою для звільнення стала її вагітність, про яку дізнався директор підприємства, та пропонував звільнитись за власним бажанням., отже звільнення було здійснено з надуманих підстав з метою уникнення дотримання законних гарантій, встановлених для вагітних жінок.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на заперечення, які містяться в матеріалах справи, пояснивши, що позивачка була прийнята на посаду бухгалтера з випробувальним терміном, однак постійно впродовж випробувального терміну порушувала посадову інструкцію, що й стало підставою для обґрунтованого висновку про невідповідність займаній посаді. Про перебування позивачки в стані вагітності відповідачу стало відомо після отримання з Приморського районного суду м. Одеси позовної заяви з додатками, а саме з медичної довідки про вагітність №144 від 10.06.2015 року .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що наказом № 16 о/с від 03.04.2015 року ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду бухгалтера, з випробувальним терміном 3 місяці до Одеської філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси».

Відповідно до ст. 26 КЗпП України, при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Таким чином, судом встановлено, що умова про випробування була застережена у наказі про прийняття позивачки на роботу, випробування при укладенні трудового договору з ОСОБА_2 було обумовлено згодою сторін, а саме, умова про випробування була внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким позивачка ознайомлена під розпис до початку роботи (а.с. 39).

Наказом № 25 о/с від 09.06.2015 року ОСОБА_2 звільнена з займаної посади бухгалтера ОФ ДП МВС України «Інформ - Ресурси» за результатами іспиту на підставі ст.28 КЗпП України з 09.06.2015 року.

З наказом № 25 о/с від 09.06.2015 року про звільнення ОСОБА_2 була ознайомлена 09.06.2015 року, що підтверджується підписом останньої у наказі (а.с.5).

Як передбачено ч.2 ст. 28 КЗпП України якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.

При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Як вбачається з матеріалів справи, про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді зазначено в доповідних записках головного бухгалтера ОСОБА_1 на імя директора Філії, в яких зокрема зазначено, що позивачка під час випробувального терміну показала, що рівень її професійних знань не відповідає вимогам до посади необхідних для правильного ведення банківських розрахунків підприємства (а.с. 9-11).

Відповідно до ч.1 ст. 26 КЗпП України метою випробування при прийнятті на роботу є перевірка відповідності працівника роботі, яка йому доручається.

Таким чином, впродовж випробувального терміну, було зясовано, що ОСОБА_2 не володіє необхідними вміннями та навичками, не витримує випробування, недоліки допущені нею були приводом для проведення додаткових перевірок та виправлення її роботи, порушувала посадову інструкцію, що й стало підставою для висновку про невідповідність займаній посаді з подальшим звільненням.

Довідка про вагітність позивачки датована 10.06.2015 року, тобто в період з 03.04.2015 року (прийнята на роботу) по 09.06.2015 року (звільнена з посади) належні медичні документи у відповідача були відсутні та отриманні наступного дня після звільнення.

Як вбачається з медичної довідки про вагітність, строк її перебігу, станом на 10.06.2015 року становить 19 тижнів, а під наглядом лікарів по факту вагітності ОСОБА_2 перебувала з 19.03.2015 року, тобто до моменту прийняття на роботу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 при прийняті на роботу не повідомила роботодавця про стан вагітності, також суду не надано належних та допустимих доказів, що відповідачу було відомо про вагітність позивачки на час її звільнення з підстав підставі ст.28 КЗпП України.

Разом з тим, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсація моральної шкоди є похідними від вимоги про поновлення на роботі, підстави для такого задоволення відсутні.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Керуючись ст.ст. 26, 28, 184, 235, 237-1 КЗпП України ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси» про поновлення на роботі працівника, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

22.04.2016