Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Завгородньої І.М.,

ПоповичО.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення суми авансу

за касаційною скаргою ОСОБА_3 та його представника на рішення Васильківського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, яким мотивував тим, що 03 лютого 2008 року він уклав із ОСОБА_5 попередній договір про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, за яким він передав ОСОБА_5 у якості авансу 7 000 доларів США. До ІНФОРМАЦІЯ_1 основний договір не було укладено у зв'язку з підготовкою необхідних для вчинення продажу будинку документів. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Його дружина як спадкоємець - ОСОБА_4 відмовляється й від укладення договору купівлі-продажу, й від повернення коштів у розмірі 7 000 доларів США.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 з урахуванням уточнень до позову просив стягнути із ОСОБА_4 на його користь суму авансу у розмірі 7 000 доларів США, що еквівалентно 174 693, 39 грн за офіційним курсом НБУ станом на 09 лютого 2015 року.

Рішенням Васильківського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 липня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та його представник , посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 03 лютого 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали у простій письмовій формі договір завдатку на продаж будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 52). За змістом вказаного договору ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 аванс у розмірі 5 000 доларів США у рахунок вартості будинку, який він має намір придбати до 15 березня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_4, діти спадкодавця від спадщини відмовилися шляхом звернення із відповідними заявами до нотаріальної контори (а. с. 62, 63).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12).

Правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 25 вересня 2013 року № 6-82цс13).

Враховуючи те, що договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана ОСОБА_3 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15).

Із доказів у справі судами встановлено, що ОСОБА_3 дізнався про відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та протягом шести місяців від цього дня до спадкоємців ОСОБА_5 із вимогами не звертався, тобто пропустив строки, встановлені ст. 1281 ЦК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що строк звернення до ОСОБА_4 не сплив за ч. 3 ст. 1281 ЦК України, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки він не знав до жовтня 2013 року і не міг знати про відкриття спадщини, є безпідставними, оскільки сторони попереднього договору обумовили строк укладення основного договору до 15 березня 2008 року, а тому саме з цієї дати настає строк вимоги авансу, про повернення якого ОСОБА_3 заявив із порушенням ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Посилання судом першої інстанції й на пропуск позовної давності у справі, й на безпідставність вимог про повернення завдатку, оскільки основний договір не укладено з вини ОСОБА_3, є неправильним, однак не призвело до неправильного вирішення спору, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Т.П. Дербенцева

І.М. Завгородня

О.В. Попович

О.М. Ситнік