1Справа № 335/7361/16-ц 2/335/1655/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, мотивуючи свої вимоги тим, що він працює завідуючим урологічним відділенням вказаної лікарні. Наказом № 559к-тм від 22.06.2016 головний лікар оголосив йому догану за випадок неналежного виконання посадових обовязків, який виразився у тому, що 10.06.2016 при перевірці фактичної кількості хворих із відомостями журналу руху хворих виявлено розбіжність, а саме відсутність у відділенні 25 хворих, про що було складено відповідний акт. В цей же час, позивач стверджує, що 10.06.2016 з 8 до 10 год. ранку ним було здійснено обхід всіх хворих відділення та встановлено, що всі вони знаходилися на місцях. Обхід комісією відповідача було здійснено у цей день о 15:30 год. у відсутність позивача. На цей час хворі могли вийти до буфету, зустрічатися з рідними, вийти на свіже повітря, або могли самовільно покинути відділення. Зауважує, що спірний наказ не містить зазначення вчиненого дисциплінарного проступку, при його прийнятті не враховано вимог статті 147 Кодексу законів про працю України, а також зазначені пункти посадової інструкції, які позивач не порушував. З наведених підстав просив визнати незаконним та скасувати наказ № 559к-тм від 22.06.2016 «Про випадок неналежного виконання посадових обовязків завідуючим урологічного відділення ОСОБА_1Б.».

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову, за змістом яких позивачем не доведена відсутність з його боку порушень трудової дисципліни та порушення відповідачем порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Так, відсутність у відділенні 25 хворих було зафіксовано актом комісії відповідача. Також було перевірено порядок ведення медичної документації історій хвороб, та встановлено, що у них було унесено недостовірні відомості в частині відміток про виписку 23 хворих. Вказав, що позивачем допущено грубе порушення трудової дисципліни, що призводить до нераціонального використання матеріальних та трудових ресурсів установи, перевитрат бюджетних коштів, призводить до створення в колективі лікарні атмосфери нехтування основними принципами трудових відносин та порушення вимог медичної деонтології. Також зауважив, що адміністрацією лікарні було дотримано порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (арк. справи 3639). Просив у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5, зявившись у судове засідання 15.12.2016, зазначив, що до судового засідання не підготувався, у звязку із чим просив розгляд справи відкласти з метою надання йому можливості ознайомитися зі справою. Враховуючи, що іншим представником вже були надані суду заперечення та докази на їх підтвердження, а також з урахуванням того, що справа розглядається судом тривалий час, враховуючи думку позивача та його представника, які заперечували проти відкладення розгляду справи, суд, відмовивши у задоволенні клопотання представника відповідача, вважав за можливе закінчити розгляд справи у судовому засіданні 15.12.2016.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 працює в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на посаді завідуючого урологічним відділенням (арк. справи 912).

22.06.2016 головним лікарем КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» прийнято наказ № 559к-тм «Про випадок неналежного виконання посадових обовязків завідуючим урологічного відділення ОСОБА_1Б.», пунктом 2 якого ОСОБА_1 оголошено догану за випадок неналежного виконання посадових обовязків (арк. справи 6162).

Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Відтак, законодавчою підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни.

Згідно зі ст.ст. 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як передбачено ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. Своєю чергою, до компетенції суду належить перевірка додержання передбачених законом підстав та порядку застосування до працівників дисциплінарного стягнення, тобто законність наказу.

Зі змісту наказу випливає, що 03.06.2016 комісія відповідача здійснила адміністративний обхід в урологічному відділенні лікарні. При перевірці фактичної кількості хворих із відомостями, що були вказані у журналі руху хворих виявлена розбіжність, а саме відсутність у відділенні 25 хворих. ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився. Оцінюючи результати адміністративного обходу та відмову від дачі пояснення завідуючим урологічного відділення, адміністрація вважала, що ОСОБА_1 при виконанні посадових обовязків були порушені вимоги п.п. 4.1.5, 4.1.11, 4.1.26 п. 4.1 р. 4 власної посадової інструкції.

Таким чином, фактичними підставами для оголошення догани була відсутність у відділенні 25 хворих на час адміністративного обходу комісією відповідача 10.06.2016 та ненадання ОСОБА_1 пояснень з цього приводу. Виходячи зі змісту наказу, порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 виразилося у відсутності у відділенні 25 хворих на час адміністративного обходу комісією відповідача, що є порушенням вимог п.п. 4.1.5, 4.1.11, 4.1.26 п. 4.1 р. 4 посадової інструкції позивача.

Так, за вимогами п.п. 4.1.5, 4.1.11, 4.1.26 п. 4.1 розділу 4 Посадової інструкції завідувача урологічним відділенням до функціональних обовязків завідувача відділення урології лікаря-уролога віднесено: раціональне використання ліжкового фонду, медичної техніки і оснащення підрозділу; здійснення контролю за правильним веденням медичної документації, готування та подання головному лікареві річних звітів; контроль роботи лікарів і консультантів, ведення лікарської документації.

У спірному наказі не наведено, яким чином ОСОБА_1 не було виконано вищезазначених обовязків та порушено вищезазначені вимоги посадової інструкції, а саме не зазначено, чи було допущено ОСОБА_1 нераціональне використання ліжкового фонду, медичної техніки і оснащення підрозділу, не здійснення контролю за правильним веденням медичної документації, не подання річних звітів головному лікарю, не здійснення контролю роботи лікарів і консультантів, ведення лікарської документації, та у чому такі дії виразилися. При цьому, зазначеними вище вимогами Посадової інструкції позивача не встановлено його обовязку у вигляді забезпечення присутності хворих у відділенні на час адміністративного обходу.

Слід також зауважити, що наказ не містить наслідків, до яких призвело стверджуване відповідачем порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 У письмових запереченнях проти позову представник відповідача вказав, що з боку позивача було допущено грубе порушення трудової дисципліни, що призводить до нераціонального використання матеріальних та трудових ресурсів установи, перевитрат бюджетних коштів, впливає на атмосферу у колективі. Проте, зазначені твердження представника відповідача не обґрунтовані відповідними доказами (які саме матеріальні та трудові ресурси були нераціонально використані, скільки бюджетних коштів було зайво витрачено внаслідок дій позивача, у чому виразився вплив на атмосферу у колективі тощо), тобто ґрунтуються лише на його власних припущеннях.

Також відповідачем не було доведено ступінь тяжкості стверджуваного порушення трудової дисципліни, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Ці питання були залишені поза увагою відповідача при прийнятті спірного наказу, оскільки у наказі та у інших матеріалах, які слугували підставою для його прийняття, взагалі не висвітлені.

Так, в якості доказів правомірності прийняття спірного наказу відповідачем надано акт адміністративного обходу від 03.06.2016, складений комісією (головний лікар ОСОБА_6, заступник головного лікаря з медичної частини ОСОБА_7, заступник головного лікаря з хірургічної допомоги ОСОБА_8, заступник головного лікаря з кадрової та правової роботи ОСОБА_9, головна медична сестра ОСОБА_10Ф.). Відповідно до змісту акта здійснено адміністративний обхід урологічного відділення та травматологічного відділення з ліжками політтравми. Обходом встановлено, у т.ч. невідповідність облікового складу пацієнтів урологічного відділення фактичній наявності хворих (згідно журналу руху хворих 65 осіб, фактично 40 осіб). Комісією зроблено висновок про необхідність надання завідуючим урологічним відділенням в строк до 09:00 год. 6 червня 2016 р. пояснювальної записки з питань невідповідності облікового складу пацієнтів їх фактичній кількості (арк. справи 34).

Оцінюючи наданий акт, суд зазначає, що діючим законодавством не передбачається складання акту адміністративного обходу у лікарні. Крім того, відповідачем суду не надано відомостей про правову підставу утворення комісії для здійснен ня адміністративного обходу (наказ чи розпорядження головного лікаря тощо).

Судом було задоволено клопотання представника позивача про виклик у судове засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які могли б пояснити обставини складання акту адміністративного обходу. Проте, будучі двічі повідомленими про дату, час та місце судових засідань через адміністрацію відповідача, вказані особи у судове засідання не зявились. У судовому засіданні, яке відбулось 15.12.2016 представник позивача відмовився від подальшого виклику цих свідків, внаслідок чого судом було змінено обсяг дослідження доказів у частині допиту вказаних свідків.

У судовому засіданні від 15.12.2016 було допитано ОСОБА_14 як свідка, яка пояснила, що працює старшою медичною сестрою урологічного відділення лікарні. Вказала, що 06.06.2016 юрист лікарні зажадала список хворих, які виписані у понеділок 06.06.2016. Зазначила, що 03.06.2016 хворі з урологічного відділення не виписувались. Хворі станом на час обходи могли вийти з відділення, бути у буфеті, зустрічатися з родичами тощо. Проте, суд не враховує при ухваленні рішення пояснення вказаної особи, оскільки на час її допиту суд був позбавлений можливості встановити її особу через відсутність паспорту. Копія її паспорту була долучена до матеріалів справи позивачем вже після закінчення її допиту. Крім того, вказана особа не була зазначена в якості свідка у справі у заяві представника позивача від 22.09.2016 про виклик свідків.

Разом із тим, суд зазначає, що у даному випадку не є фактом, що підлягає встановленню під час розгляду справи та має вплив на прийняття рішення, факт наявності хворих на своїх місцях у відділенні станом на час адміністративного обходу 03.06.2016, оскільки як зазначено судом вище, вимогами посадової інструкції позивача взагалі не передбачено забезпечення знаходження хворих у відділенні під час адміністративного обходу адміністрацією лікарні.

Що стосується додатку № 1 до акту адміністративного обходу від 03.06.2016 (арк. справи 35), у якому перелічені прізвища хворих та номери їх історій хвороб, та зроблено висновок про порушення порядку ведення медичної документації (наявність запису лікарського обходу пацієнтів за підписом завідуючого урологічним відділенням ОСОБА_1, що датовано 06.06.2016), то цей додаток до акту судом оцінюється критично, оскільки в самому акті відсутнє посилання на те, що до нього додаються будь-які додатки, а також цей додаток підписаний не всіма членами комісії (відсутній підпис заступника головного лікаря з медичної частини ОСОБА_7, яка підписала акт).

Слід також зауважити, що у наказі взагалі не йдеться про порушення позивачем трудової дисципліни, а зазначено про оголошення догани за випадок неналежного виконання посадових обовязків, що відповідно до статті 147 КЗпП України не є підставою для оголошення догани.

У письмових запереченнях проти позову представник відповідача посилався на положення ст.ст. 139, 140, 142 КЗпП України, зазначаючи про порушення позивачем ОСОБА_15 внутрішнього трудового розпорядку, що є додатком № 16 до Колективного договору на 2013-2016, згідно з п.п. «в» п. 3.1 Розділу 3 якого працівники зобовязані виконувати свої функціональні обовязки відповідно до посадової інструкції. Разом із тим, як зазначено судом вище, відповідачем у спірному наказі не було обґрунтовано, в чому саме полягає порушення вимог посадової інструкції позивача. Крім того, спірний наказ не містить посилань на порушення позивачем ОСОБА_15 внутрішнього трудового розпорядку.

Також суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки в цьому пункті надано розяснення судам щодо розгляду справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни.

Що стосується іншої підстави прийняття наказу ненадання ОСОБА_1 пояснень з приводу виявленого порушення, то з наданих суду матеріалів випливає, що 06.06.2016 ОСОБА_1 пропонувалось надати такі пояснення, на що він відмовився, що зафіксовано актом від 06.06.2016 (арк. справи 63). Разом із тим, як свідчить наданий позивачем листок непрацездатності, з 06.06.2016 по 15.06.2016 та з 16.06.2016 по 21.06.2016 позивач перебував на лікуванні у денному стаціонарі (арк. справи 13, 14), тобто не був 06.06.2016 присутній на робочому місці, внаслідок чого не міг ані надати пояснення, ані відмовитися від їх надання.

Відповідно до акту від 22.06.2016, ОСОБА_1 пропонувалось надати пояснення з приводу виявлених адміністративним обходом порушень, на що він відмовився (арк. справи 64). Проте, відмова від надання пояснень не може розцінюватися як порушення трудової дисципліни, оскільки це є правом особи в силу вимог статті 63 Конституції України. Крім того, витребування пояснень від позивача у даному випадку є складовою процедури накладання дисциплінарного стягнення, а тому не може вважатися окремою підставою для його застосування.

Підсумовуючи викладене, суд встановив відсутність передбачених законом підстав для оголошення догани позивачеві, з огляду на що пункт 2 спірного наказу, у якому йдеться про оголошення догани позивачеві, підлягає скасуванню як незаконний.

Стосовно позовних вимог про скасування наказу у цілому суд зазначає, що інші пункти наказу не порушують прав позивача та стосуються інших осіб. Також позивачем не було наведено обґрунтування позову у цій частині. Його позовні вимоги стосуються саме неправомірності застосування до нього догани. Тому, підстав для скасування наказу у цілому суд не вбачає.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі статті 88 ЦПК України та враховуючи немайновий характер позовних вимог з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 61, 64, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати п. 2 наказу головного лікаря комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» від 22.06.2016 № 559к-тм «Про випадок неналежного виконання посадових обовязків завідуючим урологічного відділення ОСОБА_1Б.».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15 грудня 2016 року.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2016 року.

Суддя А.В. Шалагінова