Справа № 192/149/16-ц
Провадження № 2/192/125/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання - Сербіної Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1, третя особа відділ державної виконавчої служби Солонянського РУЮ Дніпропетровської області про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, зазначивши, що 25 жовтня 2004 року був укладений кредитний договір №DNISG000000009 з ОСОБА_1, згідно умов якого позивач надав кредит в розмірі 18 610 гривень. В забезпечення виконання умов укладеного кредитного договору 25 жовтня 2004 року між сторонами був укладений іпотечний договір №DNISG000000009, згідно умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 48,0 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Слолонянський район, с. Привільне, вул. Чапаєва, буд. 71 та який належить на праві власності ОСОБА_1

02 липня 2015 року за заявою стягувача державним виконавцем Карпенко Ю. С. Солонянського відділу ДВС Солонянського РУЮ було відкрито виконавче провадження №48204610 з примусового виконання виконавчого листа №192/731/14, виданого 19 січня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 48,0 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Слолонянський район, с. Привільне, вул. Чапаєва, буд. 71 та який належить на праві власності ОСОБА_1 та накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Позивач з посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження» звертається до суду та просить звільнити з-під арешту майно, що належить ОСОБА_1 на яке було накладено арешт.

Представник позивача, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, згідно поданих заяв просили здійснювати розгляд справи без участі їхнього представника.

Відповідач ОСОБА_1, яка про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, згідно якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності (а.с.51).

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №DNISG000000009, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 25 жовтня 2004 року (а.с.5-6) вбачається, що дійсно відповідачці ОСОБА_1 були надані кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк по 24 жовтня 2014 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 18 610 гривень 00 копійок, з яких 16 700 гривень надавалися для купівлі житлового будинку, а 1 910 гривень для оплати страхових платежів (а.с.6-7).

В забезпечення виконання умов укладеного кредитного договору між сторонами був укладений договір іпотеки №DNISG000000009 від 25 жовтня 2004 року (а.с.8-10), згідно умов якого відповідачка ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 55,10 кв.м, житловою площею 48,00 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, с.Привільне, вул.Чапаєва, буд.71, а згідно п. 7 зазначеного договору предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 жовтня 2004 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори за реєстровим №4455 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 жовтня 2004 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта 31 серпня 2015 року державним виконавцем Солонянського РУЮ було накладено арешт на нерухоме майно відповідачки (а.с.12)

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Норма ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Відповідно до вимог ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

За даних обставин, враховуючи право позивача на спірне майно як іпотекодержателя, взявши до уваги позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги в частині звільнення заставленого майна з-під арешту є обґрунтованими. Наявність арешту, накладеного державним виконавцем не повинні порушувати права та інтереси іпотекодержателя, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про заборону органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії повязані з обмеженням прав позивача як іпотекодержателя відносно вище вказаного нерухомого майна відсутні, оскільки на час подачі позову до суду та на час розгляду справи доказів порушення прав позивача в цій частині суду не надано, а відділ державної виконавчої служби Солонянського РУЮ Дніпропетровської області не є відповідачем в даній справі в той час як позивач просить заборонити вчиняти дії не конкретному відділу ДВС, а органам Державної виконавчої служби.

На підстав наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у звязку з чим відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88, 212,213, 214 ЦПК України ЦПК України, а також Законами України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1, третя особа відділ державної виконавчої служби Солонянського РУЮ Дніпропетровської області про звільнення майна з-під арешту, задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служи Солонянського РУЮ Дніпропетровської області, при примусовому виконанні виконавчого провадження № 48204610, нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 55,10 кв.м, житловою площею 48,00 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, с.Привільне, вул.Чапаєва, буд.71, який належить ОСОБА_1на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 жовтня 2004 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори за реєстровим №4455 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 жовтня 2004 року та перебуває в іпотеці ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі іпотечного договору №DNISG000000009 від 25 жовтня 2004 року, відмовивши в задоволенні решти позову.

Стягнути ОСОБА_1на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина