АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/42/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/789/1236/16 Доповідач - Жолудько Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі Романюк Х.Ю.

з участю представника ПАТ КБ "Приватбанк" Кивелюк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Підволочиського районного суду від 29 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Підволочиського районного суду від 29 серпня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено за недоведеністю заявлених позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення Підволочиського районного суду від 29.08.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 08.10.2012 року встановлено, що відповідачка станом на 04.09.2012 року має заборгованість в розмірі 72 488, 09 дол. США. Вказує на те, що це рішення не скасовано, а тому зазначена обставина щодо заборгованості позичальника станом на 08.09.2012 року не підлягає повторному доказуванню. Наголошує на тому, що договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору.

Оскільки, на даний час рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 08.10.2012 року не виконано боржником, Банк має право на стягнення заборгованості станом на 10.12.2015 року в розмірі 50769, 37 дол. США без врахування тіла кредиту, яке було стягнуто вказаним рішенням.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ "Приватбанк" Кивелюк Є.В. підтримала апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повторно не з'явились у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Судом установлено, що 08 травня 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (надалі-Банк) та ОСОБА_2 (надалі-Позичильник) укладено кредитний договір № 05/08/10МЦ, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 45 000 дол. США, з кінцевим терміном повернення 08.05.2013 року, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду у терміни встановлені угодою (а.с. 14-16).

Згідно із п. 6.8 кредитної угоди № 05/08/10МЦ від 08.05.2008 року терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цією угодою встановлюються сторонами тривалістю у 5 років (а.с. 16).

Того ж дня, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 05/08/10МЦ від 08.05.2008 року між Банком та ОСОБА_3 (надалі - Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 20).

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13.07.2010 року стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" кошти по кредитній угоді № 05/08/10 МЦ від 08.05.2008 року в сумі 52 810 дол. США, що еквівалентно 421 430, 49 грн.

Крім того, в рахунок погашення заборгованості за даною кредитною угодою звернуто стягнення на предмети застави, а саме: на автомобіль марки "Мазда", рік випуску: 2006, реєстраційний номер: ВО1515АЕ, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення договору купівлі-продажу та на обладнання і форми для виробництва плитки тротуарної (вібро прес СТ-94а-3 шт., прес форми "Старе місто"-4шт., прес-форми "Цегла фасадна", бетонозмішувача-5 шт.) шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення публічним акціонерним товариством КБ "Приват Банк" договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_3

Вищевказане стверджується виконавчим листом № 2 від 06.08.2010 року, виданим Підволочиським районним судом по справі № 2-321/10 (а.с. 101).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.02.2011 року скасовано рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2010 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № 05/08/10 МЦ від 08.05.2008 року за період з 23.01.2010 року по 18.02.2010 року в сумі 896, 90 дол. США, що по курсу НБУ еквівалентно 7121,39 грн., а також сплачений судовий збір (а.с. 58-59; 60-61).

У частині позовних вимог про стягнення заборгованості із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 08.05.2008 року по 22.01.2010 року провадження закрито.

Заочним рішенням індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 569 397,32 грн., а також стягнуто солідарно з ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму заборгованості у розмірі 10 000 грн., та суму сплаченого судового збору в розмірі 3 219 грн. (а.с. 4).

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк"слід відхилити.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження факту заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 50 769, 37 доларів США., що еквівалентно 1 162 110, 90 грн.

Банком не надано чіткого розрахунку заборгованості відповідачів із урахуванням рішень попередніх судів, що набрали законної сили, періоду, за який вона нарахована.

Колегія суддів уважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно зі ст. 599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625, ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснено в п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ст. 598, ч. 1 ЦК України).

Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625, ч. 2 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Колегія вважає, що рішеннями Підволочиського районного суду від 13.07.2010 року, апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.02.2011 року та Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 08.10.2012 року, які набрали законної сили, вже була надана правова оцінка порушенням відповідачами кредитного зобов'язання та вирішено питання про стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором № 05/08/10МЦ від 08.05.2008 року.

Колегія погоджується з висновком суду про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 50 769,37 дол. США., що еквівалентно 1 162 110, 90 грн. та періоду, за який вона нарахована.

Банком не надано чіткого розрахунку заборгованості відповідачів із урахуванням рішень попередніх судів, що набрали законної сили, результатів звернення їх до виконання, у тому числі, результату звернення стягнення на предмети застави. Представник Банку обмежився лише загальним нарахуванням заборгованості за весь період за мінусом суми, що була стягнута останнім судовим рішенням.

Таким чином, неподання позивачем належних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, унеможливило встановлення судом дійсного розміру заборгованості, яка виникла після ухвалення судами попередніх рішень, а в зв'язку з цим - задоволення позову в межах заявлених вимог.

Крім того, з позовними вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за невиконання грошового зобов'язання відповідно до вимог ст. 625, ч. 2 ЦК України, яка утворилась після ухвалення вищевказаних невиконаних рішень, ПАТ КБ "ПриватБанк" не звертався.

З огляду на вказане, колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, ч.1, п.1; 308; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько