АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1078/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: аліменти Доповідач-Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА :

02 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_6 2002 року народження з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу. Посилаючись на те, що з 12 жовтня 2001 року по 02 грудня 2009 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого народилась зазначена дочка, яка знаходиться на її утриманні.

Як на підставу стягнення аліментів, позивач зазначає на те. що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторін.

Рішенням Московського районного м.Харкова від 27 листопада 2015 року вказані позовні вимоги позивача задоволені. Суд стягнув з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2015 року і до досягнення нею повноліття, а також стягнув з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 02.10.2015 року до повноліття дитини.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що при визначенні розміру аліментів , суд не врахував ту обставину, що він є інвалідом 3-ї групи та за станом здоров»я не працює. Також зазначає, що після розірвання шлюбу продовжував мешкати з позивачем однією сім»єю , піклувався за дочкою та з жовтня 2015 року переїхав жити за місцем реєстрації до своєї матері. Яка є пенсіонеркою та також знаходиться на його утриманні. Відповідач також зазначає, що його утриманні також знаходиться його брат ОСОБА_7, який також є інвалідом 111 групи та не працює.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Визначаючи розмір стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції, виходив з наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти в такому розмірі .

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Так, визначаючи розмір таких аліментів, суд першої інстанції в рішенні не навів підстав та мотивів, з приводу яких прийшов до висновку про можливість сплати відповідачем аліментів саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку ( доходу) , а розглядаючи справу за відсутності сторін не повно з»ясував обставини , яків мають значення при визначенні розміру таких аліментів.

Між тим, як свідчать матеріали справи дитина сторін страждає рядом захворювань , у зв»язку з чим знаходиться на диспансерному обліку ( а.с.8-10).

Матеріали справи також свідчать про те, що станом на 11.09. 2015 року відповідач працював в КП «Харківводоканал» Комплекс «Харківводопостачання» та його середній заробіток складав за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року складав 3332, 44 грн. на місяць ( а.с.6).

Відповідно до довідки територіального центру Московського району, позивач працює соціальним працівником та її середній заробіток за період з березня по серпень 2015 року складав 1445, 26 грн. на місяць (а.с. 6).

Матеріали справи також свідчать про те, що відповідач є інвалідом 111 групи у зв»язку в трудовим каліцтвом (а.с. 36).

Відповідно до ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чала віка, дружини, батьків , дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував стан здоров»я відповідача та його інвалідність, що обмежує його працездатність, а також того факту, що на позивача, у відповідності до вимог ст. 180 СК України також покладено обов»язок на утриання дитини до досягнення нею повноліття.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні як нате, що ухвалено судом першої інстанції при неповному з»ясуванні обставин, які мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам ( пункти 1, 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України) та зменшенню розміру стягнутих з відповідача та користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

При цьому, висновки суду, що розмір стягнення аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідають вимогам ч.2 ст. 182 СК України, оскільки розмір аліментів визначено судом в частині до заробітку (доходу) відповідача.

Судова колегія також не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що на його утриманні знаходиться його мати та брат, оскільки сам факт знаходження матері на пенсії та наявності у його брата інвалідності 111-ї групи не дають підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, відповідач не надав доказів того ,що мати -пенсіонерка та брат потребують його матеріальної допомоги. Надання ж відповідачем копій пенсійних посвідчень його матері та брата не є такими доказами, оскільки не підтверджують того факту, що вказані особи знаходяться на утриманні відповідача.

Висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі сумі 487, 20 грн., відповідають вимогам ч.3 ст. 88 ЦПК України та ст.. 4 Закону України «Про судовий збір»

За таких обставин в іншій частині рішення суду першої інстанції в іншій частині підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309. 316, 317, 319, 209, 218 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2015 року, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя : І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

Т.М.Костенко