ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6796/16-ц
провадження № 2/753/4326/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року позивач звернулась з позовом до суду про визнання заповіту нікчемним, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її брата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 року відкрилась спадщина, зокрема 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Будучи його єдиною спадкоємицею, ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, крім того, за життя ОСОБА_4, 22.01.1996 року склав заповіт, яким належну йому частину вказаної квартири він заповідав ОСОБА_2 Однак нотаріус повідомила її, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений того ж дня державним нотаріусом Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було, з чого б не складалось, він заповідає ОСОБА_3 Позивач просить визнати вказаний заповіт від ІНФОРМАЦІЯ_5 року нікчемним, оскільки особу заповідача ОСОБА_4 при посвідченні заповіту нотаріусом встановлено за паспортом громадянина України, до якого не було вклеєно фотокартку при досягненні останнім 45-річного віку, а на дату посвідчення цього заповіту ОСОБА_4 виповнилось 49 років.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про час і місце розгляду справи повідомлене належним чином, до суду надало письмові пояснення, в яких просило проводити розгляд справи у відсутність свого представника (а.с.102-103).

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.1996 року, виданого Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №4-212, ОСОБА_4 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12).

22.01.1996 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом 22-гої Київської державної нотаріальної контори Ковток А.І., за яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 він заповідає ОСОБА_2 (а.с.14).

19.12.2000 року ОСОБА_4 подарував 1/3 частку квартири ОСОБА_8 на підставі договору дарування серії АВО №538450 від 19.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О., зареєстрованого в реєстрі за №1-3907 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 у віці 55 років помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с.9).

07.08.2014 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини, з якою вона звернулась до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, було заведено спадкову справу №514/2014 до майна померлого ОСОБА_4 (а.с.53-91).

Однак в період встановлення кола всіх спадкоємців ОСОБА_4, державним нотаріусом було виявлено складений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 року заповіт, посвідчений державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори Ковток А.І., за яким ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось і в тому числі належну йому квартиру АДРЕСА_1, він заповів ОСОБА_3 (а.с.72).

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат» визначено, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо).

Відповідно до ст.43 Закону України «Про нотаріат» та п.13 Інструкції при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Про спосіб установлення особи нотаріусом робиться відповідний запис у реєстрі нотаріальних дій.

Як вбачається з копій сторінок Реєстру для реєстрації нотаріальних дій від ІНФОРМАЦІЯ_5 року із записом щодо посвідчення Двадцять другою Київською державною нотаріальною конторою заповіту від імені ОСОБА_4 із реєстровим номером 1-2256, наданих листом Київського державного нотаріального архіву від 10.11.2016 року №1753/01-21, документом, що посвідчував ОСОБА_4, який звернулась за вчиненням нотаріальної дії (посвідчення заповіту) був паспорт НОМЕР_3, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.05.2002 року (а.с.120-121).

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-Х11 (надалі - Положення), зазначено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Паспорт видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Відповідно пункту 8 Положення термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25 і 45 річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

На момент складення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 виповнилось 49 років, однак по досягненню 45-річного віку ним не було вклеєно до паспорту фотокартки, що підтверджується інформаційною довідкою ЖБК «Арсеналець-26» від 14.05.2015 року, з якої слідує, що «... станом на 2014 рік в паспорті Громадянина України - НОМЕР_4, виданого 29.05.2002 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який до смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2, фотокартка по досягненню ОСОБА_4 45-ти річного віку вклеєна не була» (а.с.16), а також листом Дарницького районного відділу ГУ ДМС України у м. Києві від 15.12.2015 року №03/14174, з якого слідує, що «... громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з питання вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України серії НОМЕР_4, виданого Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.05.2002 року, у зв'язку з досягненням 45-річного віку, до Дарницького РВ ГУ ДМС України в м. Києві не звертався» (а.с.17).

Таким чином, на день складання та посвідчення заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, серії НОМЕР_5, 29.05.2002 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, був недійсним.

Відповідно до ст. 215 ч.2 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно із ст.1257 ч.1 цього ж Кодексу заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Однак за змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11. 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2015 року (а.с.19-20), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.01.2016 року (а.с.21-23), у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Оскільки під час складення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 виповнилось 49 років, а у паспорті не було вклеєно фотокартки заповідача по досягненню ним 45-річного віку, тому такий паспорт є недійсним.

Встановлення особи заповідача на підставі недійсного паспорту свідчить про порушення нотаріусом при посвідченні заповіту вимог ст.43 Закону України «Про нотаріат», пункту 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, і оскільки порядок посвідчення заповіту було порушено, тому в силу ст. 1257 ЦК України, його слід визнати нікчемним.

Керуючись ст.10; 11; 60; 79; 88; ч.3 209; 213-215ЦПК України, на підставі ст. 215, 1257 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити нікчемність заповіту, складеного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, посвідченого ІНФОРМАЦІЯ_5 року державним нотаріусом 22-Київської державної нотаріальної контори Ковток А.І. та зареєстрований у реєстрі за №1-2256.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК