У Х В А Л А

10.10.2016 Справа №607/5460/16-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Гнатенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 30 березня 2015 року в розмірі 6986250 гривень.

Ухвалою судді від 14 липня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

10 жовтня 2016 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 Вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що на даний час виникає небезпека реалізації майна відповідача в процесі виконання постанови Першого відділу ДВС ТМУЮ Тернопільської області, якою накладено арешт на нерухоме майно відповідача, а також є небезпека добровільного виконання відповідачем вимог зазначених у Постанові Першого відділу ДВС ТМУЮ Тернопільської області, закриття виконавчого провадження, скасування накладених арештів, наслідком яких є можливість відповідача ухилитися в майбутньому від виконання своїх зобовязань за договором позики від 30 березня 2015 року, шляхом відчуження у будь-який спосіб рухомого та нерухомого майна.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги такі обставини:

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, 30 березня 2015 року між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав безвідсоткову позику в розмірі 6900000 гривень, та зобовязався повернути кошти в строки і у порядку зазначених у цьому договорі.

Проте відповідач зобов'язання за договором не виконав та має заборгованість у розмірі 6986250 гривень.

У судовому засіданні відповідач зазначав, що договір позики між сторонами не укладався, він його не підписував.

Наведені обставини дають можливість дійти до висновку, що між сторонами дійсно виник спір.

Разом із тим, позивачем не надано доказів щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Припущення позивача про те, що на даний час виникає небезпека реалізації майна відповідача в процесі виконання постанови Першого відділу ДВС ТМУЮ Тернопільської області, якою накладено арешт на нерухоме майно відповідача, а також є небезпека добровільного виконання відповідачем вимог зазначених у Постанові Першого відділу ДВС ТМУЮ Тернопільської області, закриття виконавчого провадження, скасування накладених арештів, наслідком яких є можливість відповідача ухилитися в майбутньому від виконання своїх зобовязань за договором позики від 30 березня 2015 року, шляхом відчуження у будь-який спосіб рухомого та нерухомого майна, є необгрунтованими.

Позивачем не зазначено ні переліку належного відповідачу майна, ні його вартості, що унеможливлює встановити співмірність накладення арешту на це майно заявленим позовним вимогам.

Як слідує із заяви про забезпечення позову, на даний час виникає небезпека реалізації майна відповідача ОСОБА_3 в процесі виконання постанови Першого відділу ДВС ТМУЮ Тернопільської області, якою накладено арешт на нерухоме майно відповідача.

Відповідно до розяснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відтак, накладення арешту на майно, яке перебуває під арештом, накладеним у ході примусового виконання судовго рішення, не є виправданим.

Доказів щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду суду не надано.

За вказаних обставин, судом не встановлено підстав, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З цих підстав заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя