Справа № 2-о/331/85/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1, в порядку окремого провадження, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є рідною донькою ОСОБА_2, який помер 05 липня 2016 року в місті Донецьк у звязку із печінковою енцефалопатією цироз печінки.

Факт смерті ОСОБА_2І, підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 124, виданим 05 липня 2016 року КП «Центральна міська клінічна лікаря № 9 м. Донецька» Донецької народної республіки.

У липні 2016 року вона звернулася до Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області з заявою щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2І,, який помер 05.07.2016 року в м. Донецьк.

Проте, у реєстрації смерті ОСОБА_2І,, який помер 05.07.2016 року, та видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено з посиланням на те, що лікарське свідоцтво про смерть № 124, видане 05 липня 2016 року КП «Центральна міська клінічна лікаря № 9 м. Донецька» Донецької народної республіки не створює юридичних наслідків, оскільки видано на території, яка не підконтрольна органам державної влади України та розяснено право на звернення з відповідною заявою до суду.

На підставі вищевикладеного, просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті: АДРЕСА_1, яка настала 05 липня 2016 року.

У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Заяв з проханням розглядати справу за їх відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, який помер 05 липня 2016 року в місті Донецьк у звязку із печінковою енцефалопатією цироз печінки.

Факт смерті ОСОБА_2І, підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 124, виданим 05 липня 2016 року КП «Центральна міська клінічна лікаря № 9 м. Донецька» Донецької народної республіки.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області з заявою щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2І,, який помер 05.07.2016 року в м. Донецьк.

Проте, у реєстрації смерті ОСОБА_2І,, який помер 05.07.2016 року, та видачі відповідного свідоцтва ОСОБА_1, було відмовлено з посиланням на те, що лікарське свідоцтво про смерть № 124, видане 05 липня 2016 року КП «Центральна міська клінічна лікаря № 9 м. Донецька» Донецької народної республіки не створює юридичних наслідків, оскільки видано на території, яка не підконтрольна органам державної влади України та розяснено право на звернення з відповідною заявою до суду.

Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940.

Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207- VIІ, державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті: АДРЕСА_1, яка настала 05 липня 2016 року, що передбачено ст. 257-1 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 257-1, 258 ЦПК України, частинами 1-3 ст. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. №№ 1207-VІІ, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: с. Васильковка, Васильковського району, Дніпропетровської області; місце смерті: КП «Центральна міська клінічна лікаря № 9 м. Донецька», яка настала 05 липня 2016 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В.Мінасов