Справа № 490/9378/16-ц
н/п 2/490/3406/2016
(резолютивна частина)
02 листопада 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Подзігун Г. В.
при секретарі Головацькому О. С.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/9378/16-ц

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Головацькому О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що йому було видано ордер на житлове приміщення за вказаною адресою. В той же час, крім нього у вказаній квартирі також зареєстровані ОСОБА_3 (донька позивача), а також відповідачка, яка є донькою колишньої дружини позивача від її першого шлюбу.

З 2015 року відповідачка забрала всі свої особисті речі із квартири і добровільно виїхала на інше постійне місце проживання, і дотепер не зявлялася, що, на думку позивача, свідчить про її небажання користуватися спірним житловим приміщенням. Це, в свою чергу, порушує права позивача як наймача житла, оскільки, зокрема, змушує його безпідставно сплачувати вартість комунальних послуг за відповідачку.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, позивач зазначав, що у відповідачки є ключі від спірної квартири, однак вона з 2015 року у квартирі не проживає.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, свого представника до суду не направила.

Третя особа у судовому засіданні просила позов задовольнити.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідачки, яка не зявилася, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду.

Вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, допитавши у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 лютого 1994 року позивачу разом з відповідачкою (яка на той час була його дружиною) та ОСОБА_5 (яка є донькою відповідачки) було видано ордер № 154 серія 024340 на жиле приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Арх. Старова, 4-В, кв. 105.

На теперішній час у вказаній квартирі фактично зареєстровані позивач як наймач квартири та третя особа, а також відповідачка, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки форми № 3.

В той же час, як вбачається із Акту про непроживання від 25.08.2016 року, складеного ТОВ «Соляні», ОСОБА_5, 10.01.1987 р. н., не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з червня 2015 року і по час складення акту, її особисті речі у зазначеній квартирі відсутні.

Вказані обставини у судовому засіданні підтвердили у допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підписали вищезазначений Акт про непроживання, і зазначали в судовому засіданні, що приблизно з 2015 року відповідачка у спірній квартирі не проживає.

Враховуючи усе вищевикладене, керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР суд дійшов висновку, що відповідачка відсутня та не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з 2015 року, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1, а за такого тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН