Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Кіяшко В.О. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 314/816/15
18 серпня 2016 року Справа № 22ц/778/2493/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Краснокутська О.М.

секретар - Семенчук О.В.

при участі: прокурора - адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Вільнянського райнного суду Запорізької області від 19.10.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 (на цей час ДРАГОМІР) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (натепер Драгамір) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором кредитного ліміту від 15.12.2006 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 15 000 доларів США зі платою 1,0% річних на термін до 14.12.2021 року. Проте, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом на виконував. У зв'язку з цим, станом на 11.12.2014 року, виникла заборгованість на загальну суму 16 306,14 доларів США, із яких: 14319,05 доларів США заборгованість за кредитом, 1418,13 доларів США заборгованість за процентами, 301,95 доларів США - комісія, 267,01 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Тому, заявник прохав стягнути з відповідача на його користь зазначені суми.

Рішенням Вільнянського райнного суду Запорізької області від 19.10.2015 року позов задоволено частково. Суд стягнув на користь Банку 173 717 грн. 62 коп. (11086 доларів США). При цьому суд зменшив заявлену суму на сплачені кошти позичальником після 29.07.2011 року та відмовив у стягненні пені, процентів та комісії.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням Банк подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду наданим доказам, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, покликав оскаржуване рішення скасувати з ухваленням рішення про задоволення всіх вимог.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті у цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду у разі невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що за кредитним договором від 15.12.2006 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 15 000 доларів США зі платою 1,0% річних на термін до 14.12.2021 року (а.с.11,80).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Позичальник не сумлінно виконував прийняті зобов'язання й станом на 11.12.2014 року, виникла заборгованість на загальну суму 16306,14 доларів США, із яких: 14319,05 доларів США заборгованість за кредитом, 1418,13 доларів США заборгованість за процентами, 301,95 доларів США - комісія, 267,01 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (а.с.4).

Також, судом встановлено, що за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.07.2011 року за спірним кредитним договором суд звернув стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 17541,78 доларів США. (а.с.84).

Свою позицію у рішенні, суд мотивував тим, що після ухвалення рішення, про яке йшлося, зобовязання за кредитним договором припинилися, а отже нарахування процентів, пені й комісії не передбачено.

Водночас, суд першої інстанції, вважав за можливе, відрахувати від суми, яка була зазначена у рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки, сплачені позичальником кошти після 29.07.2011 року.

У апеляційній скарзі позивач не погоджується з розрахунком заборгованості виконаним судом, оскільки при виконанні розрахунку заборгованості, яка заявлена у цій справі, включені платежі виконані заявником після ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки боргові зобовязання не виконані то й не виключена відповідальність позичальника за його порушення.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи (ст.10 ЦПК).

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Як відзначалося, обставини справи встановлюються за допомогою доказів.

Доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК).

Дослідження розрахунку заборгованості, обставин встановлених рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки здійснювалось безпосередньо в судовому засіданні шляхом вивчення інформації яка міститься в цих документах.

Виходячи зі змісту статей 546,548,549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також в ч.1 ст.611,ч.2-4 ст.612,ч.1,2 ЦК, які передбачають відповідальність боржника.

За порушення умов договору Банк мав право на отримання пені (п.4 Договору), позичальник зобовязався сплачувати проценти та комісію за користування кредитними коштами (п.2.2.3,2.2.2 Договору).

У ст.599 ЦК зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду).

Отже, дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення процентів, пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).

Таким чином, згідно ст.525,526,599,611 ЦК наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитом і пеню за несвоєчасну сплату кредиту.

За таких обставин, висновки суду щодо відмови у стягненні комісії, пені та процентів не є правильними.

З огляду на викладене аргументи скарги з цього питання є виправданими.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи скарги є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.10.2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Заявлений у справі позов задовольнити.

Стягнути з ДРАГОМІР ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 306,14 доларів США, із яких: 14319,05 доларів США заборгованість за кредитом, 1418,13 доларів США заборгованість за процентами, 301,95 доларів США - комісія, 267,01 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Стягнути з ДРАГОМІР ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати повязані з оплатою судового збору у суді першої інстанції та апеляційному суді у розмірі 5365 грн. 86 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: