АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7604/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі по тексту - ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 85 404,21 грн. та судові витрати в сумі 854,04 грн., а всього 86 258,25 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують факт видачі кредиту, а тому з наявних у справі документів не можливо встановити дату видачі кредиту та суму коштів, що була видана. Також зазначає, що суд не звернув увагу на те, що розрахунок заборгованості, наданий ПАТ «Альфа-Банк», здійснено невірно, він є необґрунтованим та недоведеним. Крім того, всупереч положенням ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не звертався до ОСОБА_2 з повідомленням про дострокове повернення всієї сум и кредиту, а тому вимоги ПАТ «Альфа-Банк» є передчасними. Також зазначає, що ПАТ «Альфа-Банк» в односторонньому порядку незаконно здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом у збільшеному розмірі. Вважає, що порука є припиненою, а тому в ПАТ «Альфа-Банк» відсутні правові підстави звертатися з вимогами до ОСОБА_2 як поручителя, а тому вимоги банку щодо стягнення зазначеної в позові суми заборгованості не можуть бути задоволенні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Особисто ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом, 12 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» (кредитор), та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір № 490057124, відповідно до умов якого ЗАТ «Альфа-Банк» надало ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті в розмірі 29080,33 доларів США під 13% річних на строк до 12 лютого 2015 року для придбання транспортного засобу (а. с. 5-9).

Згідно з п. 2.8. кредитного договору сторони договору погодили, що погашення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися щомісячно, не пізніше 11 числа, рівними частинами - по 529 доларів США, відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості усіх супутніх послуг.

Також, 12 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки № 490057124-П, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручилась за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань за кредитним договором № 490057124 та зобов'язалася солідарно відповідати з ним перед банком за порушення зобов'язань (а. с. 11).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 490057124-П 24 вересня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із вимогою про дострокове повернення кредиту (а. с. 17-18).

09 жовтня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, яка відповідно до наданих ним розрахунків станом на 12 серпня 2014 року становить 85 404,21 грн., що включає заборгованість по тілу кредиту в сумі 5251,65 доларів США, що за курсом НБУ складає 69 003,17 грн., заборгованість по процентах в сумі 229,58 доларів США, що за курсом НБУ складає 3 016,53 грн., та заборгованість по пені в сумі 1018,66 доларів США, що за курсом НБУ складає 13 384,51 грн. (а.с.19).

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції. Судом було неповно встановлено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 6.2. кредитного договору визначено, що банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін у діючому законодавстві тощо.

Як було установлено, відповідно до п. 2.2. кредитного договору, Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було визначено процентну ставку в розмірі 13% річних (а. с. 5, 8).

Разом з тим, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви убачається, що з 01 вересня 2008 року ПАТ «Альфа-Банк» було збільшено процентну ставку за користування кредитом до 15,50 % річних (а. с. 19).

При цьому, п. 5.4. договору поруки передбачено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

ПАТ «Альфа-Банк» не було надано доказів надання ОСОБА_2 згоди на збільшення процентної ставки до 15,50 % річних.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 21 травня 2012 року №6-88цс11, від 10 жовтня 2012 року №6-112цс12, від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12, за змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України , внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. При цьому, припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Відтак, враховуючи, що ПАТ «Альфа-Банк» збільшило процентну ставку за користування кредитом без згоди ОСОБА_2, поруку, установлену на підставі договору поруки від 12 лютого 2008 року № 490057124-П, слід вважати припиненою.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Таким чином, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль