У х в а л а

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О.,

Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за орендну плату, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі, за касаційними скаргами ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за орендну плату, посилаючись на те, що 04 січня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач надав у строкове платне користування відповідачу належну їй на праві приватної власності земельну ділянку

площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зі сплатою відповідачем орендної плати в розмірі 442 грн за рік.

01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до договору оренди землі, яким змінено строк дії договору з 5 років на 10 років, у зв'язку із чим відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату в розмірі 1 083 грн 75 коп. за рік.

Відповідач систематично не сплачував орендну плату, тому позивач просила задовольнити позовні вимоги.

ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 квітня 2016 року, в задоволенні позовних вимог та зустрічних позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити в скасованій частині нове рішення про задоволення заявлених нею позовних вимог, у решті судові рішення залишити без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просить скасувати судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог, у решті судові рішення залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення

договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» та 2011-2012 роки була виплачена позивачу з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, за 2013 рік вона була виплачена йому своєчасно і в повному обсязі, порушення визначених договором строків виплати орендної плати за 2011-2012 роки не є систематичною несплатою орендної плати та не може бути визначено як істотне порушення, а, отже, не може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі.

Правові підстави для розірвання договору оренди та повернення товариству сплаченої на користь ОСОБА_2 орендної плати за 2013 рік відсутні, оскільки відповідачем не доведено відповідними доказами, що товариство не користувалось та не могло користуватись належною позивачу земельною ділянкою саме з вини позивача.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити, на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

О.М.Ситнік