Справа № 344/9243/14-ц
Провадження № 22-ц/779/155/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Драганчук У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мистецького обєднання «Елегія», третя особа Івано-Франківська обласна рада про скасування наказу про звільнення, нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки середньомісячної заробітної плати на день розрахунку, індексацію заробітної плати, компенсацію моральної шкоди за апеляційною скаргою Івано-Франківської обласної ради на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

25.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищенаведеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з січня 2002 року він працював у МО «Елегія» на посаді артиста симфонічного оркестру. Наказом від 04.09.2008 року №7 його та інших працівників МО «Елегія» було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з введенням процедури ліквідації. Даний наказ в порушення вимог трудового законодавства не був доведений до його відома в установлені строки, а тому є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, не було вжито заходів щодо виплати вихідної допомоги та сприяння працевлаштуванню вивільнених працівників.

Також позивач вказав, що з 01 грудня 2006 року і по даний час з вини відповідача з ним не проведено розрахунку по заробітній платі, що є порушенням вимог ст. 116 КЗпП України та є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України), а також для проведення індексації заробітної плати в межах прожиткового мінімуму з моменту виплат і по даний час.

Протиправними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 30 000 грн.

За наведених обставин та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив скасувати наказ від 04.09.2008 року №7 про звільнення працівників МО «Елегія», зобовязати МО «Елегія» виплатити заборгованість по заробітній платі, а саме середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку (за період з 01 грудня 2006 року по даний час) у розмірі 107 184 грн., зобовязати МО «Елегія» провести індексацію заробітної плати у межах прожиткового мінімуму з моменту невиплат по даний час та стягнути з МО «Елегія» 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_2. Зобовязано Мистецьке обєднання «Елегія» виплатити на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки у виплаті нарахованої та невиплаченої заробітної плати до 09.09.2015 року та здійснити індексацію зазначених виплат; стягнуто з Мистецького обєднання «Елегія» на користь ОСОБА_2 700 грн. моральної шкоди та на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Івано-Франківська обласна рада подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що позивачу було відомо про звільнення з роботи ще у 2008 році, що підтверджується наявними в матеріалах справи та оглянутими в судовому засіданні копіями заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 17.02.2009 року та виконавчого листа №2-178/2009 від 17.03.2009 року, а тому позивач звернувся в суд з наведеним позовом з пропуском встановленого ст. 233 КЗпП України строку. Крім того, питання стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати вже розглядалося судом, а тому воно не може бути предметом судового розгляду повторно.

Також апелянт зауважує, що заявивши позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач не надав доказів сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», що є порушенням ст. 119 ЦПК України.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки останнім не доведено наявності умов та підстав для відшкодування йому такої шкоди.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 в частині вимог про зобовязання МО «Елегія» виплатити середній заробіток за час затримки у виплаті нарахованої та невиплаченої заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано попередні рішення судів про стягнення на користь позивача нарахованої та невиплаченої заробітної плати, що є затримкою у виплаті, а тому відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме від зобовязання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» позивач має право на індексацію сум заборгованості.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Івано-Франківської обласної ради від 18.12.2001 року №595-24/2001 було засновано МО «Елегія» та затверджено його статут як організації, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області і перебуває в управлінні Івано-Франківської обласної ради (а.с. 10-13).

Наказом №1 від 28.12.2001 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в МО «Елегія» як артист симфонічного оркестру на період з 10.01.2002 року по 10.01.2007 року (а.с. 14-15).

20.02.2007 року Івано-Франківською обласною радою було прийнято рішення №236-9/2007 про ліквідацію МО «Елегія» (а.с. 29).

У зв'язку з введенням процедури ліквідації МО «Елегія» (постанова Господарського суду Івано-Франківської області по справі №Б-21/282 від 27.02.2008 року) наказом ліквідатора від 04 вересня 2008 року №7 працівників МО «Елегія», у тому числі ОСОБА_2, було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 40-41).

Також судом встановлено, що 08.06.2007 року Івано-Франківським міським судом був виданий судовий наказ №2н-1008/2007 про стягнення з МО «Елегія» на користь ОСОБА_2 2290,72 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а.с. 119).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.02.2009 року стягнуто з МО «Елегія» на користь ОСОБА_2 5333 грн. заборгованості по заробітній платі та 1098,50 грн. компенсації за час затримки її виплати, а всього 6431,50 грн. (а.с. 42).

На виконання даного рішення Івано-Франківського міського суду 19.03.2009 року був виданий виконавчий лист №2-178/2009 (а.с. 43).

Згідно повідомлення Управління ДВС ГУЮ в Івано-Франківській області від 13.03.2014 року №04-06/461, 25.05.2009 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 19.03.2009 року №2-178/2009 про стягнення з МО «Елегія» на користь ОСОБА_2 5333 грн. заборгованості по заробітній платі, 1098,50 грн. компенсації за час затримання її виплати, а разом 6431,50 грн. (а.с. 77-79).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі за фактично виконану роботу стягнута з МО «Елегія» на користь ОСОБА_2 в розмірі 5333 грн., а також 1098,50 грн. компенсації за час затримання її виплати на підставі виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 19.03.2009 року №2-178/2009. Разом з тим, будь-яких інших даних щодо роботи позивача в МО «Елегія» з січня 2008 року та нарахування заробітної плати суду не представлено.

Також встановлено, що з часу заснування МО «Елегія» і по 2006 рік фінансова підтримка його діяльності проводилася виключно за рахунок коштів обласного бюджету, однак з 2007 року така була припинена. Оскільки самостійної діяльності колектив не проводив, фінансування з інших джерел не отримував, то вини МО «Елегія» у затримці розрахунку при звільненні ОСОБА_2 не встановлено.

При таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення нарахування та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП України.

Оскільки вимога про індексацію невиплаченої заробітної плати в межах прожиткового мінімуму з моменту виплат і по даний час є похідною від позовної вимоги про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, тому відсутні правові підстави для задоволення цієї вимоги.

Колегія суддів приходить також до висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не довів, що внаслідок звільнення його з роботи, він зазнав моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого ним органу відшкодувати моральну шкоду працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом наведеної статті моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При таких обставинах справи рішення суду в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної ради задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до Мистецького обєднання «Елегія» про зобовязання виплатити середній заробіток за час затримки у виплаті нарахованої та невиплаченої заробітної плати, проведення індексації зазначених виплат, стягнення 700 грн. моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скасувати рішення суду в частині стягнення з Мистецького обєднання «Елегія» на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_3