Справа № 148/476/16-ц
Провадження №2/148/298/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Тульчинська державна нотаріальна контора про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з вказаним вище позовом, вимоги за яким уточнили в ході судового розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивачі послалися на те, що 26 червня 1996 року померла їхня мати ОСОБА_2 ОСОБА_7 смерті матері спадщину прийняв їх батько ОСОБА_8. 20.12.2009 року помер і батько ОСОБА_8 ОСОБА_7 смерті батька залишилось спадкове майно, яка складається з ? частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель по вул. Шкільній, 43 в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області. Також до складу цього майна належать ? частина вказаного вище будинку, яка належала їх матері, спадщину після якої прийняв батько. Отже загалом батькові належить ? частина будинку. Позивачі являються спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька. Ще одним спадкоємцем такої ж черги був їх брат ОСОБА_6, який помер 14.02.2015 року та після смерті якого спадкоємцями залишились дружина ОСОБА_4 та двоє неповнолітніх дітей. Таким чином позивачі вважають, що мають право на успадкування в рівних частках по 1/6 кожному 1/3 частини даного будинку. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька державним нотаріусом їм відмовлено у звязку з відсутністю правоустановчого документа на частину спадкового будинку на імя їх батька. Вказана обставина викликана тим, що даний будинок відносився до категорії колгоспних дворів та батько не переоформив (не зареєстрував) своє право власності на належну йому частину будинку та на його імя відсутнє свідоцтво про право власності. Зважаючи на викладене ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили визнати за ними в рівних частках право власності на 1/3 частину житлового житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по вул. Шкільній, 43 в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області в порядку спадкування.

Відповідач ОСОБА_4, діючи в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 10.08.2013 року державним нотаріусом Тульчинської держнотконтори на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,67 га на імя ОСОБА_1, ОСОБА_2 В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 послалася на те, що спадщину після смерті батька ОСОБА_8 прийняв лише її чоловік ОСОБА_9, оскільки звернувся до нотаріальної контори у шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_1, ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не прийняли, оскільки заяви, з якими вони звернулися до нотаріуса, не містять вказівки на те, що спадщина ними приймається, вони лише містять перелік спадкового майна. А тому ОСОБА_4 вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні бути визнані недійсними з підстави неприйняття даними особами спадщини після смерті батька у визначений законом строк, що і просить зробити суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 підтримали позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнали. Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що після смерті батька ОСОБА_8 до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини в травні 2010 року вона разом зі своїми братами ОСОБА_11 та ОСОБА_6 звернулися до секретаря Клебанської сільської ради з заявами про прийняття спадщини. Ці заяви вони всі втрьох писали в сільській раді за примірником, який був наданий їм секретарем сільської ради, оскільки всіх тонкощів цього процесу вони не знали. Коли ними писалися дані заяви, то вони розцінювали свої дії як такі, якими заявляють про свої спадкові права та приймають спадщину. Один примірник заяви кожного з них був залишений у секретаря Клебанської сільської ради та зареєстрований, інші три примірники вона від себе та за дорученням братів відіслала поштою до Тульчинської держнотконтори. В 2013 році вона разом з братами звернулися до нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька. Всі ці дії вони робили разом спільно, жодних суперечностей між ними не було. ОСОБА_7 того, як їм були видані свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно в рівних частках по 1/3, вони між собою домовились про розподіл спадкового майна, а саме що їй та брату ОСОБА_11 відходить по земельній ділянці, а братові ОСОБА_10 відходять грошові вклади та майновий пай. Жодних нарікань з боку брата ОСОБА_10 щодо розподілу спадкового майна ні тоді, ні після того не було. Про те, що братом ОСОБА_10 писалася якась інша заява про прийняття спадщини вона чує вперше. Крім того, не розуміє, чому така знаходиться у відповідача-позивача ОСОБА_4, а не у нотаріуса, якщо така була написана її братом. Також зазначила, що оформити право на спадщину на частину будинку після смерті батька вона та її брат ОСОБА_11 не мають змоги, оскільки даний будинок відносився до категорії «колгоспний двір», та своє право власності по ? на будинок мати та батько не оформили, свідоцтва про право власності вони не отримували. Також зазначила, що вони з братом ОСОБА_11 не претендують на ту частку 1/6 спадкового будинку, яка повинна була належати їх брату ОСОБА_10, вважають, що її мають право успадкувати його діти. Позивач ОСОБА_1 участі в судових дебатах не брала, її представник просив первісний позов задовольнити, в зустрічному позові просив відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги за первісним позовом підтримує у повному обсязі, зустрічний позов не визнає та просить в ньому відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заперечує.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_12 проти первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ньому (а.с. 47-48 Т.2). Суду пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають права на частину спадкового будинку, оскільки спадщину після смерті батька ОСОБА_8 не прийняли. Лише покійний чоловік ОСОБА_4, який звернувся з відповідною заявою до нотаріуса, на їх думку прийняв спадщину. ОСОБА_4 також пояснила суду, що після смерті ОСОБА_8 між позивачами відповідачами та її покійним чоловіком була усна домовленість про те, що їм відійдуть земельні ділянки, а їй з чоловіком будинок. Прав на будинок вони з чоловіком не оформляли, так як жили у м. Києві у 2009 році. В 2012 році вони з Києва переїхали та заселилися в будинок. Як оформлялась спадщина ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її чоловіком вона не знає, вони всі втрьох самостійно займалися цим. Заяву, в якій зазначено, що її чоловік прийняв спадщину, вона знайшла у документах на будинок, які передала їй ОСОБА_1 лише зараз. Зазначила, що їй не відомо, чи звертався її покійний чоловік з такою заявою до нотаріуса, вона вважала, що така заява повинна міститися у журналі вчинення нотаріальних дій ОСОБА_3 сільської ради, оскільки посвідчена секретарем цієї ради. Вважають, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_8 на 1/3 частину земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нотаріус не перевірила, що спадщина останніми не прийнята, у звязку з чим вказані свідоцтва підлягають визнанню недійсними. Участі в судових дебатах відповідач-позивач ОСОБА_4 не брала, її представник просив в первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом - Тульчинської державної нотаріальної контори заперечила щодо зустрічного позову ОСОБА_4 Суду пояснила, що 04.06.2010 року до нотконтори поштою разом надійшло три заяви від ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_13 На підставі вказаних заяв була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_8 У всіх трьох вказаних заявах дійсно була відсутня вказівка на те, що спадщина приймається. Однак вона розуміла, що ця неточність це технічна помилка, оскільки у вказаних заявах було зазначено, що документи для прийняття спадщини будуть надані додатково. Вона розцінювала дані дії як прийняття спадщини даними особами. Також для переконання в тому, що спадщина ними прийнята, вона передзвонила до секретаря Клебанської сільської ради, яка посвідчувала заяви та підтвердила факт прийняття ними спадщини. Також зазначила, що позивачі та їх брат ОСОБА_6 всі разом потім приходили до нотконтори, їм було надано перелік документів, які необхідні для оформлення спадщини. Всі дії по оформленню спадщини вчинялися ними втрьох, жодних суперечок між ними щодо цього не було. Також за їхньою домовленістю між ними був укладений договір про розподіл спадкового майна. Зазначила, що навіть якщо заява, з якою особа звертається до нотконтори, має якісь недоліки нотаріус зобовязаний зареєструвати її та відкрити спадкову справу. Зазначила, що від ОСОБА_13 окрема заява про прийняття спадщини після смерті батька не надходила, всі три заяви були однакові. В судових дебатах участі не брала.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 155579, виданого 22 грудня 2009 року Виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Тульчинського району Вінницької області, судом встановлено, що 20 грудня 2009 року помер ОСОБА_8 (а.с. 10 Т.1).

Згідно довідки № 301, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Тульчинського району Вінницької області 05 березня 2016 року, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8, який помер 20.12.2009 року залишилось спадкове майно, яке складається з: ? частини житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого в селі Клебань Тульчинського району Вінницької області по вул. Шкільна, 43 та ? частини даного житлового будинку, яка належала померлій 26.06.1996 року ОСОБА_14, спадкоємцем якої був чоловік ОСОБА_8, який спадщину прийняв, але не встиг переоформити своїх спадкових прав. ОСОБА_7 смерті батьків спадкоємцями за законом залишився син ОСОБА_2, донька ОСОБА_1, син ОСОБА_6 який помер 14.02.2015 року (а.с.172 Т.1).

Відповідно до довідки № 721 від 10.09.2015 року ОСОБА_3 сільської ради Тульчинського району Вінницької області згідно погосподарської книги № 10, особовий рахунок 453 житловий будинок № 43, по вул. Шкільній в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області відносився до категорії колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року склад сімї наступний: голова двору- Довгошея ОСОБА_15, дружина ОСОБА_14 син ОСОБА_2, син ОСОБА_9 (а.с.14 Т.1).

Даний факт також підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 462 від 09.01.1990 року згідно якого будинок № 43 по вул. Шкільній в с. Клебань дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 (а.с. 16 Т.1).

Встановлено судом і те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно власниками по ? частині житлового будинку № 43 по вул. Шкільній в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради № 49 від 29.06.2011 року є ОСОБА_2, ОСОБА_13 (а.с. 17 Т.1).

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 29.06.2011 року № 49 про оформлення права приватної власності на кожного члена бувшого колгоспного двору вирішено оформити право приватної власності на житловий будинок № 43 по вул. Шкільній в с. Клебань на кожного члена бувшого колгоспного двору в рівних частках за ОСОБА_2 та ОСОБА_13 та видати свідоцтво про право приватної власності в рівних частках вказаним особам (а.с. 174 Т.1).

Постановою державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори № 41/02-32 від 17 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_8 на 2/4 частин житлового будинку № 43, що розташований в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області по вул. Шкільна, у звязку з відсутністю оформленого права власності на вищевказану частину житлового будинку (а.с. 37 Т.1).

З копії спадкової справи № 429/2010, відкритої після смерті 20.12.2009 року ОСОБА_8 судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 04.06.2010 року звернулись до Тульчинської державної нотаріальної контори з заявами, згідно яких вказали, що після смерті їх батька залишилось спадкове майно, вказали хто є іншими спадкоємцями, крім них, та що документи для оформлення спадщини будуть предявлені додатково (а.с. 79, 80, 81 Т.1).

З даної спадкової справи також встановлено, що 10 серпня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 звернулися до Тульчинської держнотоконтори з заявами, в яких зазначили, що спадщину після смерті батька ОСОБА_8 прийняли і просять видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 85, 86, 87 Т.1).

В матеріалах даної спадкової справи наявна довідка виконкому ОСОБА_3 сільської ради № 590 від травня 2011 року, відповідно до якої після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями залишились ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_13. Факт прийняття спадщини встановлено на підставі поданої заяви до 6 місяців (а.с. 99 Т.1).

Судом встановлено і те, що 10.08.2013 року державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках на 1/3 частину спадкового майна після смерті їхнього батька ОСОБА_8 (а.с. 111-119).

Відповідно до угоди від 10.08.2013 року про розподіл спадкового майна ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 домовились про розподіл між собою спадкового майна в наступному порядку: ОСОБА_1 відходить земельна ділянка, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 2,67 га в межах згідно з планом (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 030664) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; ОСОБА_2 відходить земельна ділянка, розташована на території Клебанськогої сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 2,67 га (Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ВН № 030663) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; ОСОБА_13 відходять грошові вклади в сумі 12 498 грн. 91 коп.; майновий пай, визначений в розмірі 9 399 грн., який перебуває у СТОВ «1-ше Травня» с. Клебань (а.с. 128 Т.1).

З копії спадкової справи № 145/2000, відкритої після смерті 26.06.1996 року ОСОБА_14, судом встановлено, що спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_8 та 11.02.2000 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с. 222 Т.1), а 26.11.2003 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відповідними нарахуваннями та компенсаціями (а.с. 225 Т.1).

З копії свідоцтва про смерть серії 1-БК № 326630, виданого 16 лютого 2015 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, судом встановлено, що 14 лютого 2015 року помер ОСОБА_9 (а.с. 52 Т.2).

З матеріалів спадкової справи № 289/2015, заведеної після смерті 14.02.2015 року ОСОБА_13, вбачається, що спадщину після нього прийняли його дружина ОСОБА_4 (а.с. 134 Т.1) та неповнолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

З журналу реєстрації нотаріальних дій з січня 2009 року по 22 вересня 2011 року по ОСОБА_3 сільській раді Тульчинського району Вінницької області, оглянутого в судовому засіданні, судом встановлено, що під № 60 посвідчено заяву ОСОБА_13 від 25.05.2010 року, під № 61 - заяву ОСОБА_2 від 25.05.2010 року та під № 62 - заяву ОСОБА_1 від 25.05.2010 року на прийняття спадщини до шести місяців (а.с. 141-143 Т.2)

Також в судовому засіданні оглянуто оригінали вказаних вище заяв про прийняття спадщини, з яких вбачається, що вони відповідають тим, які містяться у копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_8 та є ідентичними (а.с. 138-140 Т.2).

Заяви, яка надана для огляду в судовому засіданні відповідачем-позивачем ОСОБА_4, з якою нібито її чоловік ОСОБА_6 звертався до Тульчинської держнотконтори та в якій зазначено про прийняття ним спадщини після смерті батька (а.с. 51 Т.2) у вищевказаних журналах не міститься, як немає її у матеріалах спадкової справи № 429/2010.

При вирішенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування суд розмежовує час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

В даному випадку до спадкування підлягають застосуванню норми ЦК України, оскільки судом встановлено, що спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_8 відкрилась після набуття ним чинності.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналіз даних законодавчих норм дає підстави зробити висновок про те, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житлові будинки, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом за умов, якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Виникнення права власності на будинки споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З досліджених доказів, суд приходить до висновку, що право власності на спірний будинок виникло у спадкодавця до набрання чинності ЦК України, а тому при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно застосуванню підлягає законодавство, діюче на час виникнення цього права, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частина 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року визначала, що розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Отже, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази та надаючи їм правову оцінку, суд виходить з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ? частина будинку № 34 по вул. Шкільній в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області належала на праві власності станом на день відкриття спадщини 20.12.2009 року ОСОБА_8, а саме ? частина як одному із членів цього колгоспного двору, головою якого він був. та інша ? частина в результаті прийняття ним спадщини після смерті 26.06.1996 року дружини ОСОБА_14 Правоустановчий документ на вказану частину будинку на імя спадкодавця ОСОБА_8 відсутній, оскільки встановлено, що своє право власності він не реєстрував та свідоцтва про право власності нового зразку не отримував, а його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_9 ОСОБА_9 як члени колгоспного двору своє право на ? частину спірного будинку оформили лише в 2011 році та отримали свідоцтва про право власності вже після смерті батька.

Знайшов підтвердження в судовому засіданні і факт прийняття позивачами-відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх покійним братом ОСОБА_6 спадщини після смерті батька ОСОБА_8, з огляду на що суд вважає можливим визнати за позивачами-відповідачами право власності в порядку спадкування після смерті батька в рівних частках на 1/3 частину спадкового будинку.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 10.08.2013 року на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,67 га недійсними, то суд приходить до висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного.

Так, доводи відповідача-позивача ОСОБА_4 про те, що лише її покійний чоловік ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_16, звернувшись до нотконтори із заявою, в якій зазначив, що приймає спадщину, а позивачі відповідачі спадщину не прийняли, так як звернулися з іншими заявами, які не містять вказівки на прийняття спадщини, не обґрунтовані та не відповідають встановленим обставинам справи. Так, встановлено, що і позивачі-відповідачі і ОСОБА_6 звернулися до нотконтори з однаковими заявами, які мали однаковий недолік, а саме не містили вказівки на прийняття спадщини. Разом з тим, на думку суду, про факт прийняття даними особами спадщини, не зважаючи на недолік цих заяв, свідчить те, що вони посвідчені секретарем Клебанської сільської ради до 6 місяців після відкриття спадщини, про що зазначено в журналі вчинення нотаріальних дій, в заявах зазначено, що для оформлення спадщини будуть подані додаткові документи. Жоден із них як із спадкоємців не заявив про відмову від спадщини. Про прийняття спадщини ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 свідчить і те, що вони добровільно домовились розподілити спадкове майно між собою, уклавши угоду про розподіл спадкового майна. Не доведено суду ОСОБА_4 того, що її колишній чоловік ОСОБА_6 звернувся чи до ОСОБА_3 сільської ради чи до нотаріальної контори з іншою заявою. Крім того суд враховує, що відповідач-позивач ОСОБА_4 не змогла пояснити, чому заява, на яку вона посилається як на підставу прийняття її чоловіком спадщини після смерті батька знаходиться в неї, а не в матеріалах спадкової справи. Приймається до уваги судом і те, що з часу смерті ОСОБА_8 та оформлення спадкових прав, починаючи з 2010 року до дня своєї смерті 14.02.2015 року жодних заперечень з боку ОСОБА_13 щодо прийняття спадщини його братом та сестрою не було, як не ставилося ним питання про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину на їх імя.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей, слід залишити без задоволення.

Судові витрати суд залишає за сторонами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 1216, 1218, 1233 ЦК України, ст.ст. 120, 123, ЦК УРСР, 1963 року, Законом України «Про власність», ст.ст. 10, 56-60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках право власності в порядку спадкування після смерті 20.12.2009 року батька ОСОБА_8 на 1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, позначеного на плані літерою «А», загальною площею всього будинку 75,7 кв.м., житловою - 43, 9 кв.м., який розташований по вул.. Шкільній, 43 в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області, до складу якого входить веранда «а», вхідний майданчик «а-1», сарай «Б», літня кухня «В», огорожа 1-3.

Зустрічний позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Тульчинська державна нотаріальна контора про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за сторонами.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко