ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

22 липня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі Шафатинській О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з червня 2006 року. За рішенням Володимир- Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У звязку з тим, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, вона з сином вимушена була у листопаді 2014 року залишити постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 і переїхати проживати до своїх рідних у с. Ясне Любомльського району Волинської області.

Відповідно, усе придбане за час шлюбу майно залишилось у відповідача, який по даний час користується ним, а вона позбавлена такої можливості володіти, користуватися і розпоряджатися майном, яке є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними, як подружжям, придбано у громадянина ОСОБА_6 трактор Т-25, державний номер НОМЕР_1, заводський номер 250855, 1993 року випуску, за ціною 65000 гривень.

Окрім трактора, за час перебування у шлюбі ними за спільні кошти подружжя було придбано таке майно: косилка вартістю 20000 грн.; копачка вартістю 20000 грн., мотоцикл вартістю 4000 грн.; меблевий куточок для кухні «Червона вишня» вартістю 8000 грн.; телевізор «Електрон» вартістю 2000 грн.; пральна машина вартістю 5000 грн.; морозильна камера вартістю 5000 грн.; мікрохвильова піч вартістю 1000 грн.; дві газові плитки вартістю по 3000 грн. на загальну суму 6000 грн.; ванна вартістю 3000 грн.; чайник електричний вартістю 500 грн.; доріжки на підлогу - 10 метрів загальною вартістю 2000 грн.; штори на 3 вікна вартістю 1200 грн.; тюль на 3 вікна вартістю 1200 грн. Загальна вартість майна, яке придбане за час спільного подружнього життя, складає 143900 гривень, відповідно частка кожного з подружжя в грошовому еквіваленті становить 71950 гривень.

В добровільному порядку відповідач не бажає провести поділ нашого спільного майна.

Із спільного сумісного майна подружжя з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини, яка проживає з нею, просить виділити їй копачку вартістю 20000 грн.; мотоцикл вартістю 4000 грн.; телевізор «Електрон» вартістю 2000 грн.; морозильну камеру вартістю 5000 грн.; мікрохвильову піч вартістю 1000 грн.; газову плитку вартістю 3000 грн. та чайник електричний вартістю 500 грн. на загальну суму 35500 грн. Решту майна, включаючи спірний трактор, який відноситься до неподільного майна і знаходиться у користуванні відповідача, просить виділити йому з виплатою їй грошової компенсації за належну частку у спільному майні подружжя, яка складає 36450грн.

Крім цього, під час шлюбу її бабусею ОСОБА_7 їй була подарована корова, яка також знаходиться у користуванні відповідача і яку він відмовляється повернути.

Просить провести поділ спільного з відповідачем майна подружжя, виділити їй копачку вартістю 20000 грн.; мотоцикл вартістю 4000 грн.; телевізор «Електрон» вартістю 2000 грн.; морозильну камеру вартістю 5000 грн.; мікрохвильову піч вартістю 1000 грн.; газову плитку вартістю 3000 грн.,

чайник електричний вартістю 500 грн. на загальну суму 35500 гривень. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 в її користь 36450 гривень грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у спільному майні подружжя. Виділити відповідачу ОСОБА_3 таке майно: трактор Т-25, державний номер НОМЕР_1, заводський номер 250855, 1993 року випуску вартістю 65000 грн.; косилку вартістю 20000 грн.; меблевий куточок для кухні «Червона вишня» вартістю 8000 грн.; пральну машину вартістю 5000 грн.; газову плитку вартістю 3000 грн.; ванну вартістю 3000 грн.; доріжки на підлогу - 10 метрів загальною вартістю 2000 грн.; штори на 3 вікна вартістю 1200 грн.; тюль на 3 вікна вартістю 1200 грн. на загальну суму 108400 гривень. Витребувати від відповідача ОСОБА_3 з незаконного володіння корову.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позов визнали частково, суду пояснили, що дійсно за час щлюбу з позивачем, подружжям було придбано у власність мопед Альфа, ціною на день вирішення справи 4000 грн. Крім цього, позивачу її бабуся ОСОБА_7 дійсно подарувала корову чорно-рябої масті. В цій частині позову не заперечують проти його задоволення. Однак, заперечили проти задоволення позову в іншій частині вимог, оскільки все майно, яке придбавалось подружжям у власність, було придбане не за кошти подружжя, а за спільні кошти всіх членів сім»ї, у тому числі й батьків відповідача, у складчину. Трактор Т -25, державний номер НОМЕР_1, заводський номер 250855, 1993 року випуску, не належить відповідачу, а є у власності іншої особи. Просять в частині позовних вимог, не визнаних відповідачем, відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з червня 2006 року. За рішенням Володимир- Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина відповідачем не заперечується і стверджується копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2015 року та копією свідоцтва про народження дитини.

У звязку з тим, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, позивач з сином у листопаді 2014 року залишила постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 і переїхала проживати до своїх рідних у с. Ясне Любомльського району Волинської області, що також не заперечується відповідачем та стверджується показаннями допитаних у справі свідків.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлена і не оспорюється відповідачем та обставина, що сторони під час шлюбу за спільні кошти подружжя придбали у власність мопед «Альфа», 2008 р.в., червоного кольору, який зареєстровано на відповідача. Дана обставина також стверджується товарним чеком та тимчасовим реєстраційним талоном на даний транспортний засіб. Відповідачем визнано в суді, що вартість даного транспортного засобу становить 4000 грн., а тому додатковій оцінці не підлягає.

За таких обставин справи суд вражає, що оскільки даний мопед знаходиться на реєстраційному обліку за відповідачем та у його фактичному володінні та користуванні, то при його поділі слід стягнути з відповідача в користь позивача половину його вартості, а мопед залишити у власності відповідача.

Як ствердили допитані у справі свідок позивача ОСОБА_3 та свідки відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_7, позивачу її бабуся ОСОБА_7 дійсно подарувала корову чорно-рябої масті. Все інше майно, яке придбавалось подружжям у власність, було придбане не за кошти подружжя, а за спільні кошти всіх членів сім»ї, у тому числі й батьків відповідача, у складчину, а трактор Т -25 не належить відповідачу, а є у власності іншої особи.

Дані показання свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема відповідачем надано товарні чеки на придбання косилки роторної та копачки за спільні кошти родини. А також надано довіреність, з якої вбачається, що трактор Т -25, державний номер НОМЕР_1, заводський номер 250855, 1993 року випуску, належить не відповідачу, а іншій особі.

Згідно ст. 317 ЦК України (далі за текстом - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки судом встановлено, що корова чорно-рябої масті належить позивачу на праві особистої власності і була нею придбана у дар під час шлюбу, то її слід витребувати від відповідача та передати позивачу.

Інше майно, поділу не підлягає, оскільки позивачем на підтвердження його наявності та обставин придбання за спільні кошти подружжя під час шлюбу з відповідачем, не подано будь-яких належних доказів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст.60, 70 СК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_3 та передати ОСОБА_1 чорно-рябу корову.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 компенсацію вартості її частки в мопеді «Альфа», 2008 р.в., в розмірі 2000 грн., залишивши даний мопед у власності ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_9