Справа № 369/360/16-ц
Провадження № 2/369/975/16
У Х В А Л А

іменем україни

16 січня 2016 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «»Кей-Колект» про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В:

Одночасно з позовною заявою позивачем ТОВ «Кей-Колект» подано заяву про забезпечення позову.

В поданій заяві позивач посилається на те, що у звязку з грубим порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору, а саме неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом, ТОВ «Кей-Колект» в позасудовому порядку було врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами договору іпотеки та Законом України «Про іпотеку».

31 серпня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності на будинок, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Мічуріна, 93-а, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Фактичне і реальне знаходження відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в будинку, який на належить на праві власності ТОВ «Кей-Колект» є порушенням законних прав власника, які повязані з вчиненням перешкод щодо користування, розпорядження та володіння будинком, що можуть призвести до завдання шкоди правам і свободам власнику майна.

Своїми незаконними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять перешкоди щодо розпорядження, користування та володінням вказаним будинком і не пускають у нього законного власника ТОВ «Кей-Колект».

На час звернення з даною заявою до суду ТОВ «Кей-Колект» не має можливості користуватися будинком, оскільки відповідачі не пускають позивача, як законного власника у будинок.

Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Кей-Колект» просив забезпечити позовну заяву шляхом встановлення заборони ОСОБА_2, ОСОБА_3 і будь-яким іншим особам будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізувати право володіння майном, а саме входження у приміщення, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків, користування майном, а саме щодо проживання в приміщенні і вільного доступу до неї, розпорядження майном, а саме щодо здавання приміщення в оренду та/або організації її продажу; накласти арешт на майно будинок № 93-а по вул. Мічуріна, с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і те, що такий спосіб забезпечення відповідає заявленим позовним вимогам, вважаю, що заява позивача ТОВ «Кей-Колект» про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині накладення арешту на будинок № 93-а по вул. Мічяуріна в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області.

Щодо вимог позивача про встановлення заборони ОСОБА_2, ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізувати право на володіння майном, а саме входження у приміщення, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків, користування майном, а саме щодо проживання в приміщенні і вільного доступу до неї, розпорядження майном, а саме щодо здавання приміщення в оренду та/або організації її продажу накладенням арешту на майно будинок № 93-а по вул. Мічуріна, с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області, та вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не зазначено, які існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «»Кей-Колект» про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок № 93-а по вул. Мічуріна в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області.

В решті заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук