Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
12 серпня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Г.В.Андрієнко

при секретарі: О.В. Карабаш

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача О.В. Грішина.,

представника відповідача - Н.В Яресько,

представника третьої особи А.С. Красносвободцевої,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом Квартирно експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення,-

В С Т А Н О В И В :
В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Прохали виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з жилого будинку відомчого житлового фонду МО України, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Позов мотивовано тим, що на підставі доручення Міністра оборони України від 12.11.2013 року № 13056, офіцерами відділення виявлення та розслідування корупційних правопорушень у зонах діяльності відділу по боротьбі з корупцією Південного територіального управління Військової служби правопорядку м. Полтави з представниками квартирно - експлуатаційного відділу м. Полтави (далі КЕВ м. Полтави) проведена перевірка законності заселення та проживання громадян у службовому житлі Збройних Сил України (далі ЗС України) та Міністерства України (далі МО України). Встановлено, що на підставі дозволу командира військової частини НОМЕР_1 КЕВ м. Полтави у 2007 році ОСОБА_5 як військовослужбовцю у 2007 році було надано тимчасове житло у кімнаті № НОМЕР_2 гуртожитку № 11 військового містечка № 6 МО України. Відповідачі із 2007 року зареєстровані в кімнаті даного гуртожитку. У 2013 ОСОБА_2 із військової служби звільнився, за час проходження служби у Старицьківському гарнізоні А 1089 отримав постійне житло за адресою: АДРЕСА_2 ., яке залишив дружині (остання з дітьми приватизувала його). Відповідачі на обліку як особи, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України не перебувають. На даний час гуртожиток реконструйовано та він набув статусу житлового будинку, перебуває на балансі КЕВ м. Полтави, а тому вважає, що відповідачі не мають законних підстав на проживання у ньому і зобов`язані звільнити займане житлове приміщення.

У судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позову, вважаючи, що на даний час відсутнє реєстраційне посвідчення об`єкту нерухомого майна із зазначенням власника спірної будівлі і її статусу, який би визначив чи є вона гуртожитком чи житловим багатоквартирним будинком. Отже позивач не надав суду доказів того чи являється він власником гуртожитку або має інші майнові права на нього і таким чином може ініціювати захист свого порушеного права. Окрім цього, не з вини відповідачів їм не було видано ордера на займане ними житло, так як вони вселилися у нього як у службове житло у зв`язку із проходженням ОСОБА_7 військової служби в м. Полтаві на підставі дозволу командира військової частини та на законних умовах були зареєстровані у ньому, сплачували комунальні послуги і з ними з цього приводу укладалися відповідні договори. При цьому, протягом усього часу проживання вони за власні кошти проводили відновлювальні та ремонтні роботи у цьому житлі та на даний час перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради. Участь у приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_2 брали ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а не ОСОБА_8 , який на даний час будь -якого приватного житла не має.
Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві Красносвободцева A.C. просив прийняти рішення, виходячи із інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просить суд проводити судовий розгляд без його участі, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 18.05.2015 р. по 19.05.2015 р. Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю, як контролюючим органом MO України, на підставі доручення Міністра оборони України від 23.04.2015 №7228 та розпорядження директора Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України від 13.05.2015 №234/1714, проведено позаплановий аудит відповідності окремих питань діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, зокрема по перевірці дотримання вимог чинного законодавства під час розподілу житла за адресою: АДРЕСА_3 .

За результатами позапланового аудиту виявлено порушення п. 4.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за № 24/20337, щодо забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою.
Згідно вимог перевірки надано термін для вжиття дійових заходів щодо вивільнення квартири мешканцями, які не перебувають па житловій черзі Полтавського гарнізону та не мають права на отримання житла, в якому проживають на даний час.
Відповідно до Довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава (далі - Позивач) є організацією Міністерства оборони України, фінансується з державного бюджету по кошторису Міністерства оборони України по загальному та спеціальному фондах. Все майно позивача є загальнодержавною власністю та надано йому на праві оперативного управління.
У ході проведення аудиту встановлено, що згідно наказу Міністра оборони України № 155 від 22.03.2012 за рахунок коштів бюджетної програми КПКВ 2101190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців ЗСУ» у 2012 році Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було розроблено і затверджено проектну документацію для реконструкції будівлі гуртожитку по АДРЕСА_3 під 65-ти квартирний житловий будинок та були проведенні відповідні ремонтні роботи у будівлі гуртожитку.
Родина відповідачів, в складі батька ОСОБА_9 ., військовослужбовця, який відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружини ОСОБА_2 , сини ОСОБА_4 1995 р.н., та ОСОБА_3 2003 р.н. отримали кімнату, в жилому будинку відомчого житлового фонду Міністерства Оборони України, по АДРЕСА_1 . Дозвіл на заселення і реєстрацію надавав командир військової частини, одночасно з цим була здійснена їхня реєстрація за вказаною адресою і постановка на квартирний облік родини військовослужбовця в військовій частині. До 2007 року родина перебувала на квартирній черзі в військовій частині, як родина що потребує поліпшення житлових умов, тобто житла. Отже відповідачі мають право проживати в будівлі, яка фактично належить цій же частині.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Згідно із ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до п.2.1 Наказу Міноборони від 06.10.2006 року, № 577 "Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», чинної на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям та членам їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла надаються службові житлові приміщення. Службове житлове приміщення надається на час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. При цьому згідно п. 2.19 цього наказу підлягає виселенню зі службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, особа яка не має двадцяти років вислуги, у разі її звільнення з військової служби в запас або у відставку крім випадків, передбачених чинним законодавством.
Згідно ст.2 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються ним Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.6 зазначеного Закону військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Згідно ст. 125 ЖК України без падання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Як вбачається із змісту постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року №6-115цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування у судовій практиці, не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, зокрема, сім`ї військовослужбовців (стаття 125 Ж К України).
З позовної заяви вбачається, що позов пред`явлено на підставі ст.116 ЖК України - виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення без надання іншого жилого приміщення.
При розгляді справи було встановлено і це не спростовано позивачем , що дозвіл на вселення відповідачів та їх реєстрацію надав командир військової частини НОМЕР_1 у 2007 р. , в якій проходив службу ОСОБА_10 .
Відсутність у відповідачів ордеру, як посилання на самовільне вселення їх у гуртожиток, не може бути підствою для виселення відповідачів, оскільки відповідно до п.5.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ № 737від 30.11.2011 р. саме КЕЧ району видає військовослужбовцю спеціальний ордер на жилу площу в гуртожитку, який військослужбовець після вселення здає до КЕЧ району, у віданні ( на балансі ) якого перебуває цей гуртожиток.
Аналізуючи вищевикладене , суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що відповідачі самоправно зайняли квартиру і іх вислення можливе без надання іншого жилого приміщення.
За таких обставин в задоволенні позовних вимог квартирно експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України щодо виселення необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ., ст. ст. 2, 6 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст. 124, 125 ЖК України, ст. ст. 10, 60 , 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволені позовних вимог Квартирно експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 , ОСОБА_4 про виселення - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Андрієнко Г.В.