Єдиний унікальний номер 243/6319/15-ц Номер провадження 22-ц/775/835/2016
Головуючий в 1 інстанції: Профатило П. І.
Доповідач: Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_1,

суддів: Канурної О.Д., Гапонова А.В.

при секретарі: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Словянського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ,Святогірської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15 червня 2014 року померла її та ОСОБА_2 мати ОСОБА_4 Вона проживала в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1.

В установлений законом строк позивач звернулася в Першу Словянську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. У КП БТІ м. Словянська їй видали довідку за №1994-2/045/01, з якої стало відомо, що 15 лютого 2011 року її мати ОСОБА_4 відповідно до договору дарування подарувала ОСОБА_2 вищевказану квартиру. Проте, рішенням Словянського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року, договір дарування визнано недійсним. Таким чином, квартира АДРЕСА_2 належить померлій ОСОБА_4 та є спадковим майном.

26 березня 2007 року мати позивача ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений керуючим справами Святогірського міськвиконкому по реєстру №50, відповідно до якого заповіла все майно ОСОБА_2.

На день відкриття спадщини після смерті матері вона була непрацездатною, відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку спадкового майна, тобто в порядку спадкування має право на ? частку квартири АДРЕСА_2.

20 квітня 2015 року державний нотаріус Першої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила у вчиненні нотаріальних дій, в постанові зазначила, що відповідно до довідки КП БТІ міста Словянська за №1994-2/045/01 від 20.11.2014 року, в якій зазначено, що квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15.02.2011 року, а рішення Словянського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року не набрало чинності.

Після набрання чинності рішення суду вона повторно звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_4.

Оскільки постановою державного нотаріусу від 20 квітня 2015 року та розясненням державного нотаріуса від 27 червня 2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на обовязкову частку у спадщині, просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на ? частку зазначеної квартири.

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року позовні вимоги задоволені. За ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,визнано право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3, загальною площею 35,0 кв.м, житловою площею 18 кв.м, що складається з однієї кімнати, загальною вартістю 67604грн., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 15 червня 2014 року.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто судові витрати у сумі 243,60 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що позивачем не надано суду першої інстанції доказів того, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 15.06.2014 року, вона була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку. В рішенні суду не зазначено нормативно-правового акту, яким керувався суд для ідентифікації позивача на час відкриття спадщини як непрацездатною особою, що суперечить вимогам ст.ст. 213,215 ЦПК України. Крім того, судовий збір не розділений між двома відповідачами, його суму стягнуто лише ОСОБА_2.

В судове засідання зявилися ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, повідомлена про час та місце слухання справи належним чином через свого представника ОСОБА_6, що підтверджується телефонограмою, отриманою ОСОБА_6 особисто. Представник Святогірської міської ради Донецької області надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючі позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, має право на обовязкову частку у спадщині, іншого шляху, ніж в судовому порядку, поновити та реалізувати свої спадкові права позивач не має можливості, оскільки мати померла та зареєструвати право власності на квартиру вона не може, тому задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 15 червня 2014 року,що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є доньками померлої ОСОБА_4,що не оспорюється сторонами.

20 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Першої Словянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири №23, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вул. Островського, буд. 59.

Постановою державного нотаріуса Першої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 20 квітня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири №23, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вул. Островського, буд. 59, на підставі того, що у спадкоємця ОСОБА_3 немає необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, оскільки право власності на спірну квартиру зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 15.02.2011 року.

Відповідно до договору дарування від 15 лютого 2011 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 квартиру №23 в будинку 59, розташовану по вул. Островського в м. Словянськ, м. Святогірську. За даними КП «Бюро технічної інвентаризації м.Словянська», право власності на квартиру №23, розташовану в м.Словянську, м.Святогірську по вул. Островського в будинку №59, станом на 01.01.2013 року зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору дарування.

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3 договір дарування визнано недійсним.

Згідно заповіту від 26 березня 2007 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла усе майно ОСОБА_2.

Державний нотаріус Першої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 листом від 27 лютого 2016 року повідомила, що після померлої 15 червня 2014 року ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, спадкова справа заведена за заявою спадкоємиці за заповітом ОСОБА_2 та спадкоємиці на обовязкову частку дочки, ОСОБА_8, 1952р.н.; у склад спадкового майна входять: однокімнатна квартира АДРЕСА_4 та грошові надходження вкладників банку колишнього СРСР у сумі 400грн.; єдиними спадкоємцями за законом першої черги є дві дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_8.

Оскільки між сторонами виник спір про право,то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 має право на обовязкову частку як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, оскільки на момент відкриття спадщини вона досягла пенсійного віку, а саме їй виповнилося повних 61 рік.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частку спірної квартири в порядку спадкування після смерті матері, суд першої інстанції обґрунтовано врахував положення ст. 1241 ЦК України, відповідно до якої незалежно від змісту заповіту повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Здатність особи спадкувати за обов'язковою часткою визначається на час відкриття спадщини.

До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку,який дає їм підставу

для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати. Статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року з наступними змінами визначено умови призначення пенсії за віком,і зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Зазначене положення викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014, де розкриваючи зміст поняття "повнолітні непрацездатні діти", що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії "непрацездатні" інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття "непрацездатний".

Доводи про те, що судом першої інстанції не було досліджено пенсійного посвідчення позивачки, а тому неправильно вирішено спір, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки підтвердженням того, що ОСОБА_3 є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця є паспорт позивачки.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи,приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права,яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: