У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Служба у справах дітей Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, Теофіпольська державна нотаріальна контора, про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2001 року перебуває з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач у забезпечення кредитного договору від 17 серпня 2007 року уклав із ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», договір іпотеки, предметом якого є жилий будинок АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що при укладенні договору іпотеки були порушені права їх з відповідачем малолітніх дітей, які постійно проживали у вказаному будинку, крім того, при укладенні спірного договору не було отримано згоду органу опіки і піклування, позивач просила визнати договір іпотеки від 17 серпня 2007 року недійсним та скасувати реєстраційні записи у Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

При укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Місцем проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак місце проживання дитини за фактичним місцем проживання батьків не вважаться безумовним, якщо суд установить інше постійне місце проживання дитини.

Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які водночас є законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Норми статті 177 СК України, статей 16, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», які передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, на яке має право дитина, спрямовані на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, на яке має право дитина, за позовом її батьків не може бути сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, а лише порушення внаслідок його укладення майнових прав дитини.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України зокрема в постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-2976цс16.

Установлено, що для укладання оскаржуваного договору ОСОБА_5. було надано довідку про те, що в спірному будинку малолітні та неповнолітні діти не проживають і права користування цим житлом не мають, позивачем також було надано дозвіл на укладання цього договору.

Отже, апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Служба у справах дітей Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, Теофіпольська державна нотаріальна контора, про визнання договору іпотеки недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Дем'яносов