Справа № 481/1427/15-ц
Провадж.№ 2/481/107/2016
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміної Н.П., представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк » до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В с т а н о в и в :

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, № 60, що розташований по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг Миколаївської області та земельну ділянку, площею 0,1000 га, призначену для обслуговування вищевказаного житлового будинку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого являється АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк надав кредит відповідачці в сумі 29 750 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 26.06.2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, предметом якого є вище перелічене нерухоме майно.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступає позивачу ПАТ «Дельта Банк» свої права вимоги заборгованості за кредитними та забезпечувальними договорами, укладених з боржниками, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5 та іпотечним договором, укладеним з ОСОБА_4

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_7, який з дня свого призначення набув всі повноваження органів управління та органу контролю банку.

Банк після укладення кредитного договору свої зобов'язання виконав в повному обсязі, кредит надав, але третя особа ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки в повному обсязі не сплачує, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом до майнового поручителя ОСОБА_4, в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

За ухвалою суду від 29.12.2015 року, у звязку із смертю відповідача ОСОБА_4, що мала місце 01.09.2014 року, останнього замінено на його правонаступника спадкоємця, що прийняв спадщину ОСОБА_2

В судове засідання представник позивача не зявився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 при судовому розгляді справи позов не визнав, не заперечував проти існування заборгованості за кредитним договором № 0 від 26.06.2008 року у зазначеному банком розмірі, що був допущений за життя спадкодавцем ОСОБА_4 Однак, посилаючись на те, що після його смерті, спадкоємниця, відповідачка у справі ОСОБА_2, подала до нотаріуса лише заяву про прийняття спадщини, при цьому своїх спадкових прав, в тому числі і стосовно нерухомого майна, що є предметом іпотеки, вона ще не оформила, а відтак, поки що не є власницею спірного нерухомого майна, просив суд відмовити у задоволені позову, вказуючи на те, що його подано позивачем необґрунтовано та передчасно.

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, направив на адресу суду свої заперечення проти позову, в яких вказав, що за змістом ч. 4 ст. 334 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про іпотеку» спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки лише за умови, якщо до вказаного спадкоємця перейшло право власності на цей предмет іпотеки, що зареєстроване в установленому законом порядку. ОСОБА_2 спадкове майно хоч і фактично прийняла, але свідоцтва про право на спадщину не отримала, тому до неї не перейшло право власності на предмет іпотеки і не перейшли обовязки за іпотечним договором, у звязку з чим остання не може бути належним відповідачем у справі.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 29 750 доларів США з розрахунку 14,50 відсотків річних на строк до 26.06.2015 року (а.с. 7-15).

На забезпечення виконання умов цього договору того ж дня банк та майновий поручитель ОСОБА_4 уклали договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок, № 60 по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг Миколаївської області та земельна ділянка, площею 0,1000 га, що призначена для обслуговування вищевказаного житлового будинку (а.с. 21-24).

Згідно висновку субєкта оціночної діяльності від 09.02.2016 року, вартість предмета іпотеки становить 309 796 грн.

01.09.2014 року ОСОБА_4 помер. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №25/2015, єдиним спадкоємцем після його смерті є його дочка, відповідачка у справі ОСОБА_2 яка 23.02.2015 року подала заяву про прийняття спадщини і, в силу вимог ч.5 ст. 1269 ЦК України, не відкликала її протягом строку установленого для прийняття спадщини. При цьому, відповідачка свідоцтва про право на спадщину на будь-яке майно спадкодавця, ще не отримала (а.с.49-64).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступає позивачу ПАТ «Дельта Банк» свої права вимоги заборгованості за кредитними та забезпечувальними договорами, укладених з боржниками, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5 та іпотечним договором, укладеним з ОСОБА_4 (а.с. 33-35).

Пред'являючи позов, ПАТ «Дельта Банк» посилалося на те, що станом на 28.07.2015 року непогашена заборгованість за кредитним договором складала 11 197,27 доларів США (що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 28.07.2015 року (100 дол. США = 2206,2278 грн.), становить 247 037,28 грн.) з яких тіло кредиту 9 196,21 дол. США (202 889,34 грн.) та відсотки 2001,06 дол. США (44 147,94 грн.), яку позичальниця ОСОБА_3 не погасила.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" (надалі Закон № 898-IV) майновий поручитель несе перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Статтею 33 Закону № 898-IVпередбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 26-32), на виконання приписів ст. 35 Закону № 898-IV) позивач направляв письмову вимогу як боржнику так і майновому поручителю про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність його погашення на протязі 30 днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, які залишились невиконані навіть до часу ухвалення судового рішення.

Посилання представників відповідачки та третьої особи, що відповідачка ОСОБА_2 не оформила своїх спадкових прав на майно що перебуває в іпотеці, а тому не повинна відповідати за зобов'язаннями спадкодавця, є безпідставними.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України(ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язкиза іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, за змістом ст. 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-33цс15 від 08 квітня 2015 року).

Отже, прийнявши спадщину, відповідачка набула й обов'язки іпотекодавця, незалежно від отримання свідоцтва про право на спадщину.

Згідно положень ч. 1 ст. 37 Закону № 898-IVіпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Таке застереження дійсно міститься в положеннях 5.2.1. іпотечного договору.

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.04.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону № 898-IV, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Враховуючи зазначені вище обставини справи, суд приходе висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому їх слід задовольнити у повному обсязі.

В силу вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 2 470,37 грн. від оплати якого позивач був звільнений на час звернення до суду на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону від 12.08.2015 року, належить стягнути з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ,60, 76, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк » до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 на суму 11197, 27 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 277927,44 грн., з яких 228259,13 грн заборгованість за тілом кредиту, а 49668,31 грн заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Новобузький район, м. Новий Буг, вул. Гребеннікова, буд. 60, та земельну ділянку площею 0,1000 га, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» (, місцезнаходження 01001, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд 36, корп. Б) предмета іпотеки у власність відповідно до договору іпотеки № б/н від 26.06.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 за вартістю, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, що становить 309796,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 2470 грн. 37 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя