Справа № 526/2255/16-ц
Провадження № 2-з/526/3/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Тищенко Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне майно у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

25.10.2016 до Гадяцького районного суду Полтавської області звернулась ОСОБА_1 з заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

27.10.2016 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне майно, в якій вона ставить питання про накладення арешту на двокімнатну квартиру площею 47,6 м2 АДРЕСА_1, автомобіль ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1 та гараж за адресою: вул. Лохвицька, 1-А, м. Гадяч Полтавської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, а саме не містить інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, зокрема відсутні докази про те, що відповідач є власником автомобіля ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1 та гаража за адресою: вул. Лохвицька, 1-А, м. Гадяч Полтавської області, на які позивач просить накласти арешт, а також не зазначено відомостей, які ідентифікують власника вказаного майна, а саме дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, що також не відповідає вимогам до виконавчого документа, передбачених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016.

Крім того, вказана заява не містить підпису заявника чи представника.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 27.10.2016 заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було залишено без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України - суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням зазначеного, а також враховуючи, що провадження у цивільній справі не відкрито, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне майно підлягає поверненню, на підставі ч.8 ст.153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.151, 153, 209 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне майно повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 - денний строк з дня її отримання.

Суддя: Л. І. Тищенко