Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2654/15-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 2 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради про відмову у постановці на квартирну чергу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Зазначав, що він є інвалідом 1 групи, учасником бойових дій, Чорнобильцем 3 категорії, вже шість років не має власного житла, так як пересилився зі зони гарантованого добровільного відселення у звязку з аварією на ЧАЕС. На даний час зареєстрований та проживає у родичів за адресою вул. Лянгуса, 29 в м. Новоград-Волинський Житомирської області. Родина похресниці, з якою він проживає, перебуває на квартирному обліку в виконавчому комітеті Новоград-Волинської міської ради. Однак у 2013 році житловою комісією виконкому йому було відмовлено у постановці на квартирну чергу відповідно до ч.2 п. 13 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень або у внесенні в чергу в складі сім'ї похресниці. У звязку з цим вважає, що було порушено його право на житло.

З наведених обставин ОСОБА_1 просив зобовязати виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради поставити його на квартирний облік з дня подання заяви до міськвиконкому з 28.03.2013 року.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Зокрема зазначає, що на даний час він не має свого особистого житла на праві приватної особистої власності, оскільки його попереднє житло залишилося на забрудненій від аварії на Чорнобильській АЕС території. Тому він змушений проживати у своїх родичів. Крім того, він є особою похилого віку, самостійно не може за собою доглядати, тому потрібне окреме ізольоване житло.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, 28.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до виконкому Новоград-Волинської міської ради Житомирської області із письмовою заявою про взяття його на квартирний облік для отримання житла.

У заяві зазначив, що у 2009 році самостійно переселився у м.Новоград-Волинський із с.Рясне Ємільчинського району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення у звязку з аварією на Чорнобильській АЕС, власного житла не має, проживає у будинку сімї своєї похресниці ОСОБА_2

Згідно додатку ОСОБА_1 до заяви додав: довідку з обслуговуючої організації про місце проживання та склад сімї; довідку про відсутність земельної ділянки; довідку про стан здоровя; довідку про перебування на квартирному обліку сімї ОСОБА_2; копію паспорту, ідентифікаційного коду (а.с.10).

Тобто, зміст поданої ОСОБА_1 заяви та додані до заяви додатки свідчать про те, що останній звернувся до виконавчого комітету міської ради про постановку його на квартирний облік у звязку з переселенням із зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Як свідчать матеріали справи, з інших підстав, в тому числі, що є інвалідом 1 групи, учасником бойових дій тощо, на що посилається ОСОБА_1 в позовній заяві у даній справі, останній із заявою до житлової комісії виконкому про взяття його на квартирний облік для отримання житла не звертався.

ОСОБА_1 було відмовлено у взятті на квартирний облік, що підтверджено листом № 334/02/02 виконкому Новоград-Волинської міської ради від 08.04.2013 року. У листі вказано, що з наданих документів, які були вивчені членами житлової комісії, підстав для взяття на квартирний облік не має (а.с. 12).

Колегія суддів вважає, що відмова житлової комісії виконкому Новоград-Волинської міської ради від 08.04.2013 року у взятті на квартирний облік ОСОБА_1 узгоджується з нормами діючого законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ст. 33 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - населення, яке проживає у зоні безумовного (обов'язкового) відселення, підлягає обов'язковому відселенню.

Кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про дальше проживання на цій території чи відселення.

Громадянам, які прийняли рішення про виїзд із зони гарантованого добровільного відселення, створюються умови для відселення.

Право на самостійне переселення (до створення умов для відселення) мають громадяни, які проживають у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, а також сім'ї, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у складі яких є вагітні жінки або діти до 18 років, за умови, що вони за медичними показниками, які визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, проживати в цій зоні не можуть, або у разі перевищення індивідуальної ефективної еквівалентної дози опромінення людини понад 70 мЗв (7 бер) за життя.

Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

Згідно довідки №160 від 28.04.2014 року, ОСОБА_1 до 2009 року був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відноситься до третьої категорії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року за №106. У місто Новоград-Волинський ОСОБА_1 переселився самостійно.

Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 3 постраждалих від аварії на ЧАЕС визначено ст. 22 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка не передбачає права на позачергове забезпечення жилою площею таких осіб. Пунктом 9 ч. 1 ст. 22 вказаного Закону передбачено лише взяття на квартирний облік, якщо такі громадяни проживають у комунальних квартирах.

Крім того, згідно ст. 33 цього ж Закону - громадяни з числа інвалідів та пенсіонерів, які самостійно переселяються (переселилися) відповідно до статті 4 цього Закону на жилу площу близьких родичів (батьки, діти, онуки, рідні брати і сестри), мають право на позачергове забезпечення житлом як такі, що не мають житла.

З огляду на вище наведенене та враховуючи, що ОСОБА_1 самостійно переселився із зони гарантованого добровільного відселення у звязку з аварією на Чорнобильській АЕС у місто Новоград-Волинський, у комунальній квартирі не проживає, а проживає в будинку, що належить його похресниці, яка не входить до кола його близьких родичів, то відмова житлової комісії виконкому міської ради про взяття його на квартирний облік для отримання житла з підстав, на які посилався у заяві останній, узгоджується з вимогами закону.

Відтак, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову про зобовязання виконкому міської ради взяти його на квартиний облік відповідно до поданої ним заяви від 28.03.2013 року.

Доводи позивача у позові та апеляційній скарзі про те, що житлова комісія виконкому не врахувала, що він є інвалідом 1 групи, учасником бойових дій є безпідставними, оскільки, як зазначено вище, позивач ОСОБА_1 у поданій заяві про взяття його на квартирний облік посилався на те, що він є особою, яка переселилася із зони гарантованого добровільного відселення у звязку з аварією на Чорнобильській АЕС, а не з підстав, що є інвалідом 1 групи, учасником бойових дій.

Водночас, враховуючи доводи позивача та вирішуючи спір суд першої інстанції з врахуванням норм ст.ст.31, 34, 39 ЖК України, пунктів 13, 14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових Приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Українською РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, обгрунтовано визнав, що позивач не довів наявність підстав для визнання його таким, що потребує поліпшення житлових умов. При цьому суд правильно вважав, що сам факт наявності у позивача інвалідності 1 групи та, що він є учасником бойових дій не є самостійною безумовною підставою для визнання його таким, що потребує поліпшення житлових умов.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в ході апеляційного розгляду справи не встановлено, а тому відповідно до ст.308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді