РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Мукачево Справа 303/6790/15-ц

2/303/1245/16

Номер рядка стат.звіту-26

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК»

до відповідача (1) ОСОБА_1

до відповідача (2) ОСОБА_2

до відповідача (3) ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК», з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с. 60-61), звернулося до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості у сумі 26592,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 07.07.2015 року становить 565522,72 грн., а також 3632,42 грн. пені та 3 % річних.

Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно правової реалізації укладених між позивачем та відповідачами договорів кредиту та поруки, зобовязання відповідачів перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними.

У судове засідання представник позивача не зявилася, натомість подала суду письмові клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 201, 206). Позовні вимоги просила задоволити на підставі пояснень зазначених у позовній заяві та письмовому «заперечені на письмові пояснення» від 04.05.2016.

Відповідачі та представник відповідачів (1), (3) у судове засідання не також не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Поряд з цим, представник відповідачів (1), (3) у письмовому поясненні на позов (а.с. 203), не заперечуючи можливості задоволення позовних вимог відносно відповідача (1), просив у задоволенні таких відмовити по відношенню до відповідачів (2), (3), оскільки на підставі укладеного між банківською установою та ОСОБА_1 договору від 01.04.2012 №2 про внесення змін до кредитного договору було збільшено обсяг відповідальності поручителів по зобовязаннях позичальника, що у контексті з висновками Верховного Суду України, які містяться в постановах від 17.09.2014 (справа №6-53цс-14) та від 21.10.2015 (справа №6-1161цс15) свідчить про припинення поруки.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

08 січня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк, назву якого змінено на ПАТ «ВТБ БАНК» (ОСОБА_4, а.с. 7-8) (надалі - Банк) та ОСОБА_1 (надалі Позичальник) був укладений кредитний договір №1323-С (надалі Кредитний договір, а.с. 13-14), на підставі якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 50000 доларів США строком до 08.01.2023 року, в обмін на зобовязання Позичальника повернути кредит та сплатити проценти за його користування у розмірі 14,5 % річних.

Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 11.01.2008 року (а.с. 29).

15 серпня 2008 року, між Банком і Позичальником укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору від 08.01.2008 №1323-С, на підставі якої сторони уточнили спосіб погашення кредиту та процентів (п. 2.6), у відповідності до Графіку погашення кредиту і сплати відсотків та розрахунку вартості сукупних послуг, а також п.2.7, 4.6, 4.7 та ст. 7, 8, 9, 10 Кредитного договору (а.с. 22-23).

01 квітня 2011 року між Банком та Позичальником був укладений Договір під №2 про внесення змін до кредитного договору (а.с. 24-25), у відповідності до якого сторони внесли уточнення до п. 1.1 кредитного договору, передбачивши відповідальність за невиконання зобовязань, передбачених п. 4.6 та 4.7 цього Кредитного договору, у вигляді підвищення процентної ставки на 5 % річних у порівнянні з передбаченою перед з цим процентною ставкою (14,5%), з третього робочого дня закінчення строку дії попереднього договору страхування.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 08.01.2008 року між Банком та відповідачами (2), (3) (надалі Поручителі) були укладені договори поруки №1323-С та №13-23-С, у відповідності до умов яких, останні взяли на себе зобов'язання солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед Банком за виконання ним кредитного договору (а.с. 30, 33).

На підставі листів-вимог від 20 липня та 27 серпня 2015, позивачем належним чином було повідомлено відповідачів про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором від 08.01.2008 №1323-С, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 36, 36 зворот, 37, 37 зворот, 38, 38 зворот, 39, 39 зворот).

Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України).

Нормативним правилом, яке міститься в частині першій ст. 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до частин першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент ухвалення судового рішення по справі, зобовязання за Кредитним договором відповідачами належним чином не виконані.

Заборгованість Позичальника станом на 07.07.2015 (розрахунки, а.с. 62-68) за предметом позову у сумі 26592,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 565522,72 грн. (в т.ч. 24973,48 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 531083,45 грн. загальна заборгованість по кредиту, 1619,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 34439,27 грн. загальна заборгованість по процентам), а також у сумі 3356,54 грн. пені (в. т. ч. 2202,40 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, 1154,14 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 549, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.

Поряд з цим, суд з метою виконання приписів частини четвертої ст. 10 та ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог банківської установи у частині солідарного стягнення з відповідачів суми 3% річних за час прострочення сплати процентів у сумі 181.02 грн. та 3% річних за весь час прострочення кредиту у сумі 94,86 грн., оскільки проценти на проценти не нараховуються. Також, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

По відношенню до цієї частини позовних вимог слід зазначити, що згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У спірній по справі ситуації договірні сторони визначили розмір процентів за користування кредитними коштами на рівні 14,5% річних, тому нарахування банківською установою вищевказаних сум 3% річних на підставі частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України, слід вважати неправомірним та безпідставним.

Що стосується доводів на аргументів представника відповідачів (1), (3) щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог стосовно відповідачів (2), (3), оскільки на підставі укладеного між банківською установою та ОСОБА_1 договору від 01.04.2012 №2 про внесення змін до кредитного договору було збільшено обсяг відповідальності поручителів по зобовязаннях позичальника, що у контексті з висновками Верховного Суду України, які містяться в постановах від 17.09.2014 (справа №6-53цс-14) та від 21.10.2015 (справа №6-1161цс15), що свідчить про припинення поруки, то такі судом відхиляються виходячи з наступного.

В п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 зазначено, що у випадку передбачення у договорі поруки можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, слід вважати, що така умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Підписавши з Банком договори поруки (а.с. 30, 30), поручителі зобовязалися відповідати перед кредитодавцем за всіма кредитними зобовязаннями Позичальника (сплату кредиту, процентів комісій, пені, штрафних санкцій та збитків) на умовах встановлених Кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. і такими, що збільшують основне зобовязання).

Таким чином, умовами договорів поруки була передбачена можливість збільшення Банком основного зобовязання (в т.ч. і процентної ставки) без укладення додаткових угод з поручителями.

Крім того, за результатами судового розгляду справи, судом встановлено, що обсяг відповідальності поручителів за виконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором, у процесі цивільно правової реалізації такого правочину, в частині сплати процентів за користування кредитом, не збільшувався (а.с. 63-64).

Отже, поручителі, станом на час ухвалення даного рішення суду, не понесли жодної додаткової (збільшеної) відповідальності, яка передбачалася додатковим договором №2 до Кредитного договору від 01.04.2012.

Крім того, у матеріалах справи відсутні документальні докази, які б підтверджували повноваження ОСОБА_4 представляти інтереси відповідача (2).

Судові витрати по справі у сумі 8525,58 грн. (судовий збір, а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Мукачево, вул. Червоноармійська, 7 «В»/18, Закарпатської області, і.к. НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Мукачево, вул. вул. Готвальда, 14/3, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_3, і.к. НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м. Київ бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ) суму 26592,94 доларів США (двадцять шість тисяч пятсот девяносто два дол. США 94 центи), що в гривневому еквіваленті становить 565522,72 грн. (в т.ч. 24973,48 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 531083,45 грн. загальна заборгованість по кредиту, 1619,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 34439,27 грн. загальна заборгованість по процентам), а також суму 3356,54 грн. (три тисячі триста пятдесят шість гривні 54 коп.) пені (в.т. ч. 2202,40 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, 1154,14 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту) заборгованості за кредитним договором від 08.01.2008 року №1323-С.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Мукачево, вул. Червоноармійська, 7 «В»/18, Закарпатської області, і.к. НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, 89600, м. Мукачево, вул. Червоноармійська, буд. 7 «В» кв. 18, код НОМЕР_3) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м. Київ бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ) суму 26592,94 доларів США (двадцять шість тисяч пятсот девяносто два дол. США 94 центи), що в гривневому еквіваленті становить 565522,72 грн. (в т.ч. 24973,48 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 531083,45 грн. загальна заборгованість по кредиту, 1619,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 34439,27 грн. загальна заборгованість по процентам), а також суму 3356,54 грн. (три тисячі триста пятдесят шість гривні 54 коп.) пені (в.т. ч. 2202,40 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, 1154,14 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту) заборгованості за кредитним договором від 08.01.2008 року №1323-С.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Мукачево вул. Червоноармійська, 7 «В»/18, Закарпатської області, і.к. НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м. Київ бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ) суму 2841,86 грн. (дві тисячі вісімсот сорок одна гривня 86 коп.) у відшкодування судових витрат.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Мукачево вул. Загоскіна, 29, і.к. НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м. Київ бульвар Шевченка/вул.Пушкінська, 8/26, ) суму 2841,86 грн. (дві тисячі вісімсот сорок одна гривня 86 коп.) у відшкодування судових витрат.

5. Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, 89600, м. Мукачево, вул. Червоноармійська, буд. 7 «В» кв. 18, код НОМЕР_3) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м.Київ бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ) суму 2841,86 грн. (дві тисячі вісімсот сорок одна гривня 86 коп.) у відшкодування судових витрат.

6. У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Кость