Справа № 182/2256/15-ц
Провадження № 2/0182/92/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.07.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Алло про захист прав споживача, стягнення незаконно отриманих коштів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03.06.2014 року ними з чоловіком у магазині TOB „Алло (відповідач), що розташований у місті Нікополь за адресою: пр.Трубників, 13, було придбано два мобільних телефони - НТС One (М7) та SAMSUNG GALAXY GRAND 2. Оплату зазначених телефонів ними було вирішено провести її кредитною банківською картою ПАТ КБ „Приватбанк за допомогою послуги „Оплата частинами. Оскільки вона перебуває постійно вдома у декретній відпустці, доглядаючи маленьку дитину, вона не мала можливості бути присутньою у магазині особисто. Перед проведенням розрахунку в консультантів магазину відповідача перевірялось, чи буде якась переплата у разі подібного розрахунку, оскільки їй було відомо про можливе здорожчення товару у разі оплати його не готівковими коштами, а за допомогою кредитної картки. Продавці повідомили, що телефони стануть дорожче, не повідомивши причину здорожчання, але натомість, в якості „компенсації запевнили, що буде низка „подарунків, а отже різниця буде майже не помітна. Позивач, погодившись на купівлю зазначених телефонів і повністю довіряючи продавцям магазину, не маючи на меті перевіряти надану ними інформацію, оформив покупку. Процес оформлення покупки тривав досить тривалий час, близько години з моменту приходу до магазину, оскільки компютерні програми магазину постійно виходили з ладу. Під кінець від втоми не було можливості досконало звірити усі документи, надані продавцями. Після сплину близько трьох тижнів, вона, роздивляючись товарний чек з метою уточнення щомісячного платежу по кредитній картці, помітила цілу низку проданих їй позицій, таких як VIP налаштування та страховка, які не мали жодного відношення до купівлі товару не за готівкові кошти, телефони в свою чергу не здорожчали зовсім, а були продані за „вітринною ціною. На її думку, це було спеціально та умисно зроблено продавцями в магазині, оскільки, як їй пізніше стало відомо, з обєму проданих ними „сторонніх товарів, таких як аксесуари, послуги, налаштування, страховка тощо, продавці отримують значні проценти та премії в рахунок заробітної плати. Зрозумівши, що їй продали не потрібні товари та послуги, які їй не пропонувались та взагалі були не потрібні, про які їй не повідомлялось при оформленні покупки, вона звернулась із запитом на вказану на сайті компанії електронну адресу. Листи було написано 27.06.2014 року та 04.07.2014 року відповідно. Впродовж тижня її чоловіку подзвонила невідома особа з приватного (власного) номеру і повідомила, що вона є працівником компанії відповідача та запропонувала підійти в магазин для вирішення питання, що склалось. Під час візиту її чоловіка до магазину, практично ніхто нічого не пояснював, наголосивши лише, що без купи зайвого товару програма не продає телефони та не оформлює покупку. Також запропонували поставити підписи під договорами страхування. Зробити це чоловік відмовився. На всі запитання стосовно продажу не потрібних та досить дорогих позицій було повідомлено, що це необхідність та без цього програма магазину не оформить продаж. Не отримавши остаточної відповіді та не вирішивши своє питання вони були вимушені звязуватись з

регіональним представником компанії, яка в телефонній розмові повідомила, що не бачить порушень продавців магазину, що на її думку відсутність її підписів будь-де: ані на договорах страхування, ані на чеках магазину - принципово нічого не значить, усі доводи стосовно незаконності подібних дій нею ігнорувались. Також було зазначено, що нею використовувалась подарункова картка яка була продана, як окрема позиція зі знижкою і цей факт нібито підтверджує факт її згоди на весь перелік проданих їй товарів. Враховуючи наведене, а зокрема той факт, що їй було продано товари про існування яких їй до певного моменту взагалі було нічого не відомо, відсутність навіть підпису на договорах страхування та на касових чеках, який би підтверджував отримання нею послуг або укладання договору, вважає що сплачені нею грошові кошти на загальну суму 2 280,82 грн. є безпідставно отриманими, оскільки жодних послуг нею не отримувалось, жодних екземплярів договорів їй не надавалось. Тому вона змушена звернутись до суду для захисту порушених прав та інтересів. Таким чином, відповідач порушив її права, як споживача, оскільки, відповідно до ст.6 Закону України „Про захист прав споживачів, продавець зобовязаний передати споживачу продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Ця норма законодавства порушена, що підтверджується фактами наведеними вище, оскільки продавці умисно замовчували факт продажу фактично повітря: послуг та налаштувань, а також умисно ввели в оману покупця, повідомивши про здорожчання первинного товару. Крім того, ст.18 ЗУ „Про захист прав споживачів передбачає, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. А оскаржуваний продаж товару, на думку позивача містить цілу низку несправедливих умов, таких як безпідставне збільшення ціни, придбання непотрібного товару, не можливість програми магазину провести покупку без оформлення додаткових товарів, у звязку з неможливістю, в противному випадку, оформити бажану покупку, навязування не потрібних та безпідставних послуг. Також умови придбання товару є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а у даному випадку їх безліч. Також, зокрема, п.13 ч.3 ст.18 ЗУ „Про захист прав споживачів, зазначається, що несправедливим є визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Таким чином, відповідно до наведених норм вбачається чітке порушення законодавства про захист прав споживача, оскільки, як зазначалось вище, продавцем (відповідачем) було умисно приховано факт продажу товару. Крім того, оскаржувані позиції чеку, є зокрема послугами, які не надавались позивачеві взагалі. Так, жодним документом не було навіть оформлено надання зазначених послуг, а також нічим не було підтвердження цих послуг. Додатково слід зазначити, що серед спірних проданих позицій за чеком вбачається, зокрема, страхування. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Окрім того, що жодним чином послугу страхування позивачем не замовлялось, на руки покупцеві (їй) не було надано жодного документа, що підтверджує факт страхування. Також жодних документів позивачем не підписувалось. Зазначений договір є правочином, а, відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так сама позиція викладена у постанові ВСУ України у справі за № 6- 240цс14. Враховуючи вищевикладене, вбачається, що відповідач незаконно заволодів грошовими коштами за ненадані та не замовлені послуги, за нібито оформленні договори страхування. Крім того, внаслідок незаконних дій відповідача, позивачеві було завдано моральної шкоди, оскільки надлишково сплачені грошові кошти, призвели до істотного здорожчання товару, що позначилось на сімейному бюджеті. З урахуванням соціально-економічної ситуації в країні та факторів економічної кризи, незаконно отримані відповідачем кошти значно збільшили суму щомісячного платежу по її картці та розтягнули у часі момент остаточного розрахунку з банком, призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для пошуку грошових коштів та для

організації свого життя. Відповідно до п.3 ППВСУ N 4 від 31.03.95 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Крім того, на вимогу положень п.4 вищезазначеної постанови, а саме: „...у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується...., вона вважає за необхідне зазначити, що моральна шкода завдана їй, полягає у моральних стражданнях, що виникли внаслідок усвідомлення того, що її цинічно ошукали співробітники відповідача, при цьому заробивши на даному факті чималі кошти. Не бажання адміністрації відповідача якимось чином втрутитись у ситуацію, що склалась та вирішити її. Повне ігнорування її звернень до відповідача, що підтверджується листуванням з доказами направлення. Також обурює той факт, що питання не може бути вирішене вже на протязі тривалого часу (з липня 2014 року), тим не менш, за весь цей час вона вимушена повертати банку грошові кошти, які безпідставно отримав відповідач. Визначаючи розмір завданої шкоди, звертає увагу суду на обєм докладених зусиль для захисту своїх порушених прав, звертання з заявами, скаргами, з позовом до суду, тривалість проблеми, яка існує вже майже рік. Також слід зауважити, що на її утриманні знаходиться дворічна дитина, що відносить її до категорії соціально вразливих осіб. Враховуючи наведене, оцінює завдану їй моральну шкоду у 1 000 гривень. За таких обставин звернулась до суду і просить стягнути з відповідача безпідставно утримані грошові кошти у сумі 2 280,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги своєї довірительки і просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суду пояснив, що продавці запевнили їх, що телефони здорожчають. Однак, в компенсацію за це здорожчання, його дружина отримає подарунки. Роздивившись вдома чеки, вони побачили, що їм навязали послуги, про які в магазині навіть не йшлося. Вони звернулись спочатку в магазин з претензіями. Коли нічого не добились, написали заяву в міліцію. Але й там їх відправили до суду. В магазині вони чеки та документи не перевіряли, бо цілком довіряли продавцям. А, крім того, втомились перебувати в магазині, бо оформлення покупки зайняло дуже великий проміжок часу, більше години, який вони перебували на ногах. В магазині ніяких налаштувань телефонів не проводилось, ніяких програм також не встановлювалось. Але в чеку зазначено, що їм проводили VIP-налаштування та комплексний пакет налаштувань. Він ці налаштування не замовляв, вони йому не потрібні. Предмет позову продаж споживачу позицій, зазначених в чеку, які вони не замовляли. Він не заперечує факту оплати та факту списання коштів з картки. Не заперечує купівлю телефонів в кількості 2-штук. Оспорює лише суму послуг, які фактично не отримував, бо вважає, що має місце обман покупців. Крім того, жодного доказу того факту, що з позивачем було укладено договір страхування відповідач не надав. Вони ці послуги не отримували, жодного страхового полісу не підписували, про страховку дізнались лише вдома, коли стали розглядати чек. Тому стверджує, що продавці відповідача стягли з них гроші за неотримані послуги безпідставно.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду

пояснила, згідно надісланих до суду заперечень, що 03 червня 2014 року споживач ОСОБА_3 придбала у магазині ТОВ „АЛЛО два мобільних телефони НТС One (М7) Samsung Galaxe grand 2 та страхові поліси „Універсальні, комплексний пакет Biп налаштувань, ваучер реєстрації есет. преміум пакет віп-налаштувань, подарункова карта віп, загальною вартістю 10 982,94 грн. Звертають увагу суду на те, що придбаний споживачем товар відповідає усім вимогам законодавства, яке діє на території нашої держави та якість товару підтверджується декларацією відповідності. Під час здійснення купівлі товару та надання послуг позивач прийняла рішення про розрахунок кредитною банківською карткою ПАТ КБ „Приватбанк за допомогою послуги „оплата частинами. Під час купівлі-продажу

працівниками було проведено процедуру верифікації та споживачкою було підтверджено належність їй кредитної картки веденням пін-коду. Після надання послуг з налаштування програм за пакетом віп-налаштування, ваучер реєстрації есет та преміум пакет віп-налаштування споживач був ознайомлений з наданими послугами та претензій стосовно якості наданих послуг не було заявлено. У відповідності до ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів, розірвання договору про надання послуг є можливим у випадку виявлення в наданих послугах істотного недоліку. Пункт 4 статті 10 Закону України „Про захист прав споживачів передбачає, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Однак, із ситуації, яка виникла і вбачається з позову, жодних претензій до встановлення ряду програм у споживача не було, а тому й не було підстав до повернення грошових коштів. Відповідно до ст.1 Закону України „Про захист прав споживачів, договір є - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Отже, між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу товару та надання послуг, які належним чином виконанні та претензій стосовно якості позивачем не заявлено. В момент оформлення купівлі-продажу товару та надання послуг сторонами досягнуто згоди стосовно обєму наданих послуг та їх вартість. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача з приводу повернення 2 280,82 грн. є необгрунтованими. Стосовно позовних вимог щодо сплати грошової суми в розмірі 1 000,00 грн. як компенсації за нанесення позивачу моральної шкоди зазначають наступне. Відповідно до ст.4 Закону України „Про захист прав споживачів, споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Стаття 5 Закону України „Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції зазначає, що продукція має дефект у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має і розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема, повязаних із розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Згідно із ст.6 Закону № 1023, потерпілий повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту продукції, наявність причинно - наслідкового звязку між дефектом в продукції та шкодою. Позивач не надав доказів щодо того, що товар має дефект, що не відповідає рівню безпеки, на яку споживач має право розраховувати. Позивачем підтверджена наявність шкоди, не надано жодного доказу, підтвердженого спеціалістом, що стан здоровя погіршився та позивач після користування телефоном мав розлад здоровя. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями бездіяльністю інших осіб. Крім того, пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року передбачає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Просять суд в позовних вимогах позивачу відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його

справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)визнання права;

2)визнання правочину недійсним;

3)припинення дії, яка порушує право;

4)відновлення становища, яке існувало до порушення;

5)примусове виконання обовязку в натурі;

6)зміна правовідношення;

7)припинення правовідношення;

8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого

самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як встановлено в судовому засіданні, 03.06.2014 року позивачем в магазині TOB „Алло по пр.Трубників, 13 в м.Нікополі було придбано два мобільних телефони - НТС One (М7) та SAMSUNG GALAXY GRAND 2 (а.с.9). Оплату зазначених телефонів проведено кредитною банківською картою ПАТ КБ „Приватбанк позивачки за допомогою послуги „Оплата частинами. При покупці товару продавцями магазину було повідомлено, що телефони з часом здорожчають, але натомість, в якості „компенсації буде низка „подарунків, в звязку з чим різниця від здорожчання буде майже не помітна. Позивачем була оформлена покупка та отримано чек (а.с.9). В даному чеку зазначено, що, крім продажу телефонів НТС One (М7) та SAMSUNG GALAXY GRAND 2 за ціною 5 699 грн. та 2 999 грн. відповідно, позивачу було продано й послуги з комплексного пакету VIP-налаштування на 599, 00 грн., преміум пакету VIP-налаштування на 899, 00 грн., ваучер реєстрації ЕSЕТ MOBILEST за 299, 00 грн. та подарункова картка VIP-клієнта на 100 грн. А також в фіскальному чеку від 03.06.2014 року зазначено страхові поліси на 512, 91 грн. та 269, 91 грн.

Згідно ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів за послуги з комплексного пакету VIP-налаштування, преміум пакету VIP-налаштування, продаж ваучеру реєстрації ЕSЕТ MOBILEST та подарункової картки VIP-клієнта, оскільки в судовому засіданні позивачем не було доведено їх неотримання. Крім того, оформляючи покупку в магазині відповідача, позивач мав змогу перевірити фіскальний чек та відмовитись від тих послуг, які йому були непотрібні та які йому фактично не надавались.

Однак, стосовно вимог про стягнення грошових коштів за страхові поліси на суму 512, 91 грн. та 269, 91 грн., суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем в судовому засіданні не було доведено надання позивачу даних послуг. В судовому засіданні представник позивача

посилалась на те, що вони лише посередники між клієнтом та страховиком і підписують договір страхування від імені страхової компанії. Але самого договору страхування відповідачем в судове засідання так надано й не було. В звязку з чим суд вважає, що договір страхування мобільних телефонів з позивачем не укладався і кошти за дані договори відповідачем були стягнуті безпідставно.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови № 4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду

України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на зясоване в судовому засіданні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача й заподіяну їй моральну шкоду.

Зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань, які виразились в порушенні звичного життєвого укладу, в неможливості нормального відпочинку, подавленого стану позивачки, вимушеність її витрачати власний час на відновлення справедливості, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись ст.3, 10, 15, 57, 58, 60, 212, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Алло на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані грошові кошти у сумі 782 грн. 82 коп. та 500 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Алло на користь держави

судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області в 10-денний строк з моменту отримання через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4