Справа № 489/4545/16-ц
Номер провадження 2/489/2513/16
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Миколаївської міської ради (далі-відповідач), третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його батьку належало 31/100 часток домоволодіння. Після смерті батька, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову в зв'язку з тим, що технічні характеристики нерухомого майна не співпадають з наявними на теперішній час.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на 62/300 часток домоволодіння №51 по вул. 7 Слобідська в м. Миколаєві, що складається з перелічених у позовній заяві будівель і споруд.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії ІІІ-ФП №382153 ОСОБА_3 є батьком позивача.

Згідно з договором дарування від 27.08.1998 ОСОБА_3 прийняв у дар 31/100 часток домоволодіння №51 по вул. 7 Слобідська в м. Миколаєві.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №204467 ОСОБА_3 помер 21.08.2014. Після його смерті було заведено спадкову справу №27/2015.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач та ОСОБА_2

ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2015 спадкоємцями майна ОСОБА_3 є позивач (на 2/3 частки у тому числі 1/3 частки, від якої відмовилась мати спадкодавця) та ОСОБА_2 - на 1/3 частку. Спадщина складається з грошового внеску з належними відсотками та нарахованою компенсацією.

Постановою від 03.08.2016 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріально дії у зв'язку з тим, що технічні характеристики об'єкта нерухомого майна не співпадають. Зазначено, що в ДРРП відкрито розділ на об'єкт спірного нерухомого майна, інформація в якому про будівлі та споруди перенесена з договору дарування від 27.08.1998 без урахування споруд, будівель та їх площ, як житлових , так і загальних, що є чинними на теперішній час.

Згідно із ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, й лише у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку має місце спадкування за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що відповідно до характеристик спірного домоволодіння, що зазначено в договорі дарування від 27.08.1998 та характеристик цього домоволодіння, зазначених в довідці БТІ від 21.04.2015 є розбіжності в технічних характеристиках.

За таких обставин, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування на нерухоме майно в нотаріальному порядку.

Договір дарування від 27.08.1998 містить технічні характеристики домоволодіння №51 по вул. Сьома Слобідська в м. Миколаєві. Ці характеристики стосуються цілого спірного домоволодіння, а не частки, яку отримав за цим договором спадкодавець ОСОБА_3.

Суд зазначає, що з часу укладення вказаного договору і до часу, коли були проведені поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи спірного домоволодіння (21.04.2015) минуло близько семи років, тому логічним є припущення, що за цей період домоволодіння може зазнати будь-яких технічних змін, наприклад, шляхом різного роду добудов. Крім того, з листа БТІ від 21.04.2015 слідує, що об'єкти самочинного будівництва відсутні.

За таких обставин, враховуючи, що частка спадкодавця у спірному домоволодінні не була виділена в натурі, то у суду відсутні підстави вважати, з яких саме технічних елементів така частка складається.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач дійсно є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв у встановлений законом строк, тому необхідно визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме 62/300 частки спірного домоволодіння.

Суд вважає, що у задоволенні вимог про визнання права власності на частку 62/300 у кожній будівлі і споруді належить відмовити, оскільки виділу в натурі або визначення порядку користування майном не було і спадкуванню підлягає частка у спільній частковій власності, а користування частковою власністю відбувається за домовленістю співвласників (ст. 358 ЦК України).

Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року за № 868, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 62/300 часток домоволодіння №51 по вул. 7 Слобідська в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, який помер 21.08.2014.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв