Справа № 2-15/2003
Провадження № 22-ц/779/1776/2016
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р. І.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_4 неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії по виконанню рішення суду,

за апеляційною скаргою Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ухвалу Верховинського районного суду від 24 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Заявник ОСОБА_3 звернувся в Верховинський районний суд із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що у зв'язку з рішенням Європейського суду з прав людини по його справі № 42488/02 від 04.09.2014 року, згідно якого судом визнано порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Верховинським районним судом 18.06.2014 року було видано виконавчий лист №2-15 від 18.06.2004 року на виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року (справа №2-15) щодо зобов'язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів. Однак дане рішення не виконане по даний час.

Згідно ухвали Верховинського районного суду від 09.02.2015 року поновлено строк пред'явлення даного виконавчого листа до виконання та направлено його на виконання у відділ ДВС Яремчанського міського управління юстиції.

14.07.2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №47652619 по виконанню рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року, справа №2-15, щодо зобов'язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів у зв'язку з тим, що виконати рішення без участі боржника, Татарівської сільської ради, неможливо.

17.11.2015 року Татарівська сільська рада була оновлена новим складом депутатів та сільським головою, що можна трактувати як нововиявлені обставини у даній справі, тому у відповідності до ухвали Верховинського районного суду від 16.12.2015 року ним було повторно направлено виконавчий лист до виконання.

Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції від 18.01.2016 року йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з надуманою державним виконавцем підставою, що дане виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Ухвалою Верховинського районного суду від 04.03.2016 року йому надано право для повторного пред'явлення виконавчого документа №2-15 від 18.06.2004 року про зобов'язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів до виконання, однак постановою державного виконавця відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 28.03.2016 року йому знову відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на підставі ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважав зазначену постанову незаконною, дії державного виконавця неправомірними та такими, що суперечать ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження". Безпідставне невиконання державним виконавцем судового рішення протягом тривалого часу порушує його законні права та інтереси, завдає матеріальної та моральної шкоди. Просив поновити строк на звернення до суду, визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.03.2016 року та зобов'язати відкрити провадження і виконати рішення суду, яким зобов'язано Татарівську сільську раду закрити новоблаштоване кладовище на території гаражів.

Ухвалою Верховинського районного суду від 24 червня 2016 року поновлено ОСОБА_3 строк на звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця.

Скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-15, виданим 18.06.2004 року на виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року.

Скасовано постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_4 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 28.03.2016 року за виконавчим листом №2-15, виданим 18.06.2004 року на виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року.

Зобов'язано головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_4 відкрити виконавче провадження по виконавчому листу №2-15, виданому 18.06.2004 року на виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року щодо зобов'язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів та вжити передбачених законом заходів щодо виконання судового рішення.

На вказану ухвалу Яремчанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зокрема, зазначає, що судом неправильно застосовано норми п.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», а також скаржником не надано суду доказів про те, що головним державним виконавцем формально внесено подання до правоохоронних органів, а також порушено порядок застосування п.3 ст.75 вищезазначеного закону. Також вважає, що заявник не навів вагомих підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду із скаргою. Зазначає, що на підставі подання від 13.07.2015 року слідчим відділенням Яремчанського відділення поліції розпочато досудове розслідування, кінцеве рішення по матеріалах не прийнято. Вважає, що державний виконавець діяв виключно в рамках Закону України «Про виконавче провадження», його дії являються правомірними та законними, та жодних підстав для повторного прийняття до виконання вищезазначеного рішення суду на даний час немає.

З наведених підстав апелянт просив ухвалу скасувати та в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у скарзі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав письмове заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2003 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та інших, та, зокрема, зобов'язано Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів (том 1, а.с.258-269).

04.09.2014 року набрало чинності рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_3 проти України", яким оголошено прийнятними скарги заявника на порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тривалим невиконанням судового рішення від 26.12.2003 року та на порушення ст.8 Конвенції, а саме, постановлено, що було порушення ст.8 Конвенції та що немає необхідності в окремому розгляді скарги за п.1 ст.6 Конвенції (том 2, а.с.10-19).

Ухвалою Верховинського районного суду від 09.02.2015 року було поновлено ОСОБА_3 строк для пред'явлення виконавчого документа №2-15 від 18.06.2004 року про зобов'язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів - до виконання (том 2, а.с.25, 26).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції в Івано-Франіквській області Гундяка Т.Д. від 08.04.2015 року було відмовлено у відкритті провадження по даному виконавчому документу у зв'язку з невідповідністю його вимогам ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" (том 2, а.с.36, 37).

Ухвалою Верховинського районного суду від 08.05.2015 року за заявою ОСОБА_3 внесено виправлення у виконавчий лист №2-15 від 18.06.2004 року та уточнено дані про стягувача (том 2, а.с.36, 37).

З постанови головного державного виконавця відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 14.07.2015 року вбачається, що державним виконавцем встановлено, що рішення без участі боржника виконати неможливо, на боржника було накладено штраф згідно ст.89 Закону України "Про виконавче провадження" та 13.07.2015 року було внесено подання до Яремчанського МВ УМВС про притягнення боржника до кримінальної відповідальності (том 2, а.с.36, 37).

Ухвалою Верховинського районного суду від 16.12.2015 року було встановлено, що судом 29.07.2015 року отримано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 14.07.2015 року разом із виконавчим листом №2-15 від 18.06.2004 року. Згідно цієї ухвали суду за заявою ОСОБА_3 виконавчий лист №2-15 від 18.06.2004 року було направлено йому для повторного пред'явлення до ВДВС (том 2, а.с.70), однак постановою від 18.01.2016 року головним державним виконавцем відмовлено в прийнятті до провадження та у відкритті провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, мотивуючи тим, що виконавче провадження не може бути розпочате знову, так як 14.07.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" , що унеможливлює його повторне пред'явлення до виконання (том 2, а.с.81).

Ухвалою Верховинського районного суду від 04.03.2016 року було задоволено заяву ОСОБА_3 та надано йому право для повторного пред'явлення виконавчого листа №2-15 від 18.06.2004 року до виконання (том 2. а.с.88, 89).

Заявник ОСОБА_3 відповідно до ухвали суду, яка набрала законної сили, пред'явив виконавчого листа №2-15 від 18.06.2004 року до виконання, однак постановою головного державного виконавця від 28.03.2016 року відмовлено в прийнятті до провадження даного виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання у зв'язку з тим, що 14.07.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (том 2, а.с.104).

ОСОБА_3 дана постанова була оскаржена до Яремчанського міського суду в порядку адміністративного судочинства, однак ухвалою суду від 08.04.2016 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 було відмовлено (том 2, а.с.107-112).

Із листів Яремчанського відділення поліції за вих.№4015 від 21.07.2015 року та за вих.№2914 від 12.05.2016 року вбачається, що за матеріалами подання державного виконавця від 13.07.2015 року було внесено 17.07.2015 року відомості до ЄРДР за №0000141 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та кінцеве рішення по матеріалах не прийняте (том 2, а.с.146, 149-151).

Отже, як слідує із матеріалів справи, на даний час рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 року в частині зобов'язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів не виконано, виконавчий лист №2-15, виданий 18.06.2004 року на виконання цього рішення згідно ухвали Верховинського районного суду від 16.12.2015 року, знаходиться у стягувача ОСОБА_3 та провадження по цьому виконавчому документу не відкрито.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі листи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Пунктом 11 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено повернення виконавчого документа до суду , який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. Статтею 50 цього Закону встановлено, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.124 Конституції України та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" державою гарантовано виконання судових рішень.

За практикою Європейського суду з прав людини у рішенні "Шмалько проти України" зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою частиною права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна складова частина судового розгляду. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право на справедливий суд, однак дане право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Тлумачення ч.1 ст.6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Із рішення Європейського суду у справі "Мушта проти України" випливає, що процесуальні обмеження не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Згідно ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку, що головний державний виконавець у виконавчому провадженні за виконавчим листом стягувача ОСОБА_3 не дотримався в повному обсязі вимог чинного закону, що регулює порядок виконання судових рішень, щодо організації виконання судового рішення без участі боржника, а лише формально звернувся до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Суд вірно вважав, що в даному випадку з метою захисту законних прав стягувача ОСОБА_3. із врахуванням того, що рішення суду залишається невиконаним з 18.04.2003 року, виконавчий лист №2-15 від 18.06.2004 року, який виданий на виконання цього рішення, на законних підставах знаходиться у стягувача, ухвалами Верховинського районного суду від 16.12.2015 року та від 04.03.2016 року, які набрали законної сили, визнано право стягувача на повторне пред'явлення цього виконавчого листа до виконання, державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому судом вірно враховано, що штрафи за невиконання без поважних причин судового рішення та подання до правоохоронних органів про притягнення до кримінальної відповідальності від 13.07.2015 року (том 2, а.с.151) стосувались голови Татарівської сільської ради Микитюка І.В., повноваження якого з листопада 2015 року припинено після проведення місцевих виборів.

Посилання відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції на неможливість відкриття виконавчого провадження є безпідставними та необгрунтованими, оскільки наявність постанови про закінчення провадження у даному випадку не може слугувати беззаперечною підставою для відмови у відкритті провадження по виконавчому документу при відсутності прямої заборони на це у нормах Закону України "Про виконавче провадження".

Також суд правильно вважав, що ОСОБА_3 пропущено строк на оскарження постанови з поважних причин, оскільки він із скаргою до Верховинського районного суду звернувся після того, як Яремчанським міським судом ухвалою від 08.04.2016 року відмовлено у відкритті провадження за його адміністративним позовом до відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними, скасування постанови.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_3

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду.

Таким чином ухвалу постановлено з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відхилити.

Ухвалу Верховинського районного суду від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук