АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3147/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Сенько М.Ф.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Іванченко М.М., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 - правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення спадкової маси та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року скасовано ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2014 року та від 28.07.2015 року про залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача.

Відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в залученні до участі у справі в якості правонаступника позивача.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення спадкової маси та визнання права власності в порядку спадкування - закрито.

Повернуто з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3654 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла такого висновку.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

До майна померлого в Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину прийняли батько померлого ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_3.

ОСОБА_2 в квітні 2014 року заявив позов до ОСОБА_3, Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення спадкової маси та визнання права власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4. Позов був прийнятий Святошинським районним судом до розгляду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_2 помер.

У зв'язку з цим, судом до участі у справі в якості правонаступників позивача були залучені спадкоємці ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (син), та ОСОБА_3 (онук за правом представлення).

У справу на правах позивача вступив тільки ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 02.09.2015 року провадження у справі було закрито з підстав того, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2015 року дану ухвалу скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

09.11.2015 року справу прийнято до провадження Святошинського районного суду м. Києва у новому складі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

При цьому, таке процесуальне правонаступництво можливе лише до правовідносин, які допускають правонаступництво, тобто можливе лише у випадках передбачених матеріальним законом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, у разі смерті фізичної особи - сторони процесу, суд залучає до участі в справі спадкоємця (спадкоємців) цієї особи, у разі, якщо правовідносини з приводу яких виник спір допускають правонаступництво.

З огляду на матеріали справи, предметом даного спору є правовідносини зі спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4.

Такі правовідносини законодавцем врегульовані в книзі шостій ЦК України (Спадкове право), відповідно до норм якої у відносинах спадкування передбачено два види правонаступництва: спадкова трансмісія (ст. 1276 ЦК) та спадкування за правом представлення (ст. 1266 ЦК).

Спадкова трансмісія до спору не може бути застосована, оскільки позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину після померлого сина ОСОБА_4.

ОСОБА_1 не належить до осіб, які мають право успадкувати спірне майно за правом представлення.

ОСОБА_3, як встановлено судом, вже прийняв спадщину, що залишилась після смерті батька.

Інших осіб, які претендують на спадщину, немає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_3 не можуть бути визнані правонаступниками позивача ОСОБА_2, а тому залучення їх до участі у справі попереднім складом суду суд вірно визнав необґрунтованим.

Виходячи з того, що належних правонаступників померлого позивача ОСОБА_2 немає, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі ст. 205 ч.1 п.6 ЦПК України.

При цьому суд зазначив, що закриття провадження у справі не порушує прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3, оскільки вони, як це вбачається з матеріалів справи, прийняли спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2, в тому числі - права на майно, що набуті останнім після померлого ОСОБА_4.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син ОСОБА_4, після якого відкрилась спадщина, проте постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 11.12.2013 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно у зв'язку з відсутністю факту належності спадкового майна, правовстановлюючих документів на вказане майно та їх державної реєстрації, що відповідно до приписів ст. 50 Закону України «Про нотаріат» надає право позивачу звернутися до суду з цим позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач у справі ОСОБА_2 помер.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як роз'яснено у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» процесуальне правонаступництво у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ґрунтується також на нормах ст.1276 ЦК України, відповідно до змісту якої якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали правильно встановлено, що з огляду на матеріали справи, предметом дійсного спору є правовідносини із спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4. Такі правовідносини законодавцем врегульовані в книзі шостій ЦК України (Спадкове право).

З огляду на книгу, у відносинах спадкування передбачено два види правонаступництва: спадкова трансмісія (ст. 1276 ЦК України) та спадкування за правом представлення (ст. 1266 ЦК України).

Спадкова трансмісія до спору не може бути застосована, оскільки позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину за померлим сином ОСОБА_4. З іншого боку, скаржник ОСОБА_1 також не належить і до осіб, які мають право успадкувати спірне майно, що залишилося після його померлого брата - ОСОБА_4, за правом представлення.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що до спірних правовідносин не може бути застосовано приписи ст. 37 ЦПК України, оскільки процесуальне правонаступництво скаржника ОСОБА_1 не можливе з підстав, передбачених матеріальним законом, і тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 205 ЦПК України.

З підстав наведеного, спір між сторонами має вирішуватися в рамках іншої спадкової справи, що відкрилася після смерті позивача - ОСОБА_2.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що оскільки згідно спадкової справи після померлого ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулись його син - ОСОБА_1 та онук - ОСОБА_3 за правом представлення свого покійного батька, сина ОСОБА_2, то відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України останні є особами, які вже прийняли спадщину.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року вже було визнано процесуальний статус сторін у справі, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки, виходячи із змісту ухвали апеляційного суду, це питання апеляційним судом не розглядалося.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали суду.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді