Справа № 309/230/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 19 травня 2016 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки з встановленням сервітуту, скасування державної реєстрації права власності, зобовязання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.11.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою с.Горінчево вул. А.Калина,16, Хустського району Закарпатської області та земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за №16 по вул. А.Калина с. Горінчево Хустського району з встановленням сервітуту, який посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 1650.

Житловий будинок та земельна ділянка на час укладання договору належали позивачу. Відповідно до п.2.1 розділу 2 Договору продаж вчинено за погоджену сторонами суму 140 000 ( сто сорок тисяч ) грн., які отримані продавцем від покупця під час оформлення цього договору. Позивач стверджує, що відповідачка кошти в сумі 140 000 грн. позивачу не оплатила за придбане нерухоме майно, чим не виконала істотні умови договору щодо оплати позивачу домовленої ціни нерухомого майна та ухиляється від їх виконання. Позивачем в одностороньому порядку виконано умови договору, позивач передав житловий будинок та земельну ділянку в розпорядження ОСОБА_2, що свідчить про те, що після його укладення відповідачка відразу вселилася в житловий будинок та переоформила земельну ділянку на своє прізвище. На вимогу скласти передавальний акт відмовилась. Тому просив розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки з встановленням сервітуту,скасувати державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_2, скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25 га. за ОСОБА_2 , зобов'язати ОСОБА_2 повернути йому житловий будинок та надвірні споруди і будівлі та земельну ділянку площею 0,25 га, які розташовані в с.Горінчево вул. А.Калина № 16, Хустського району Закарпатської області.

Рішенням суду позов задоволений.

Відповідач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального тв. процесуального права.

Доводи апеляційної скарги: відповідачкою повністю сплачено кошти позивачу під час оформлення вищезазначеного договору купівлі-продажу, що зафіксовано в тексті договору, будь - яких інших додаткових угод для здійснення нерухомого майна договір купівлі-продажу не містить, вимога щодо складання передавального акту безпідставна, клопотання про виклик свідка жодна сторона не заявляла.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримала.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не довела сплати нею суми договору позивачеві, натомість позивачем доведено підставність його позовних вимог та враховано похилий вік позивача.

Таке обґрунтування прийнятого рішення є таким, що не відповідає вимогам законодавства щодо доказування обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма зазначена в ч.1 ст.60 ЦПК України, на яку посилався суд першої інстанції, однак ним не вірно її застосував, оскільки ця норма права повинна узгоджуватись з іншими вимогами норм ЦПК України, які стосуються процесу доказування.

Зокрема, стосовно допустимості доказів: відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку/квартири/ або іншого нерухомого майна укладаються у письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

По справі установлено, що 28.11.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою с.Горінчево вул. А.Калина,16, Хустського району Закарпатської області та земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за №16 по вул. А.Калина с. Горінчево Хустського району з встановленням сервітуту, який посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 165. Згідно п.2.1 розділу 2 цього договору продаж вчинено за погоджену сторонами суму 140 000 ( сто сорок тисяч) грн., які отримані продавцем від покупця під час оформлення цього договору. Факт отримання позивачем зазначеної суми підтверджується показами нотаріуса, яка пояснила, що договір перед його підписанням було прочитано вголос і ні в позивач ні у відповідача яких-небудь зауважень щодо неточностей умов договору не було. Тому саме ці докази є належними та допустимими доказами факту отримання позивачем суми договору. І не є допустимим доказом пояснення свідка ОСОБА_5, якими стверджується, що позивач був обурений по причині не отримання грошових коштів, оскільки вони базуються, по-перше, на відомостях, отриманих від позивача в усному порядку; по-друге, цей свідок допитувався в суді без заявлення про це клопотання позивачем та був присутній в залі судового засідання під час розгляду справи, що суперечить ч.2 ст.180 ЦПК України.

Тому колегія суддів констатує, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження його позовних вимог і, натомість, факт отримання позивачем обумовленої договором суми підтверджено вказаним вище пунктом договору купівлі-продажу, який підписано позивачем, тобто підтверджено його дійсність та вільне волевиявлення позивача, згода з усіма його умовами. Це є належним та допустимим письмовим доказом факту отримання позивачем суми договору.

Що ж стосується такого обґрунтування рішення суду як врахування похилого віку позивача, то діючим законодавством не встановлено надання яких-небудь переваг стороні по справі по причині віку: ст.5 ЦПК України встановлено рівність всіх осіб перед законом.

А тому, керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Хустського районного суду від 19 травня 2016 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки з встановленням сервітуту, скасування державної реєстрації права власності, зобовязання вчинити певні дії скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні зазначеного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 606грн.32 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: