Єдиний унікальний номер 243/7523/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1997/2016
Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко І.О.
Суддя доповідач: Санікова О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Канурної О.Д., Краснощокової Н.С.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто аліменти на час навчання з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13 вересня 2016 року і до припинення ОСОБА_1 навчання в учбовому закладі, тобто до 31.05.2019 року, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення з недотриманням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, при ухваленні рішення суд неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки. Зокрема, позивач посилається на недоведеність факту утримання позивачем свого батька, відносно якого вирішується питання про визнання його недієздатним. Апелянт наголошує на тому, що вона та її матір, після того як відповідач вигнав їх з будинку, змушені витрачати значну частину своїх доходів на оренду житла.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи повістками та телефонограмами від 24.11.2016 року №5284 та 5285.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 413641, виданого Словянським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2.

ОСОБА_1 навчається на третьому курсі денної форми навчання у Національній академії Національної гвардії України до травня 2019 року, що підтверджується відповідною довідкою даного навчального закладу.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто повнолітні діти, які продовжують навчання, відповідно до вимог ст. 199 СК України для виникнення права на утримання повинні потребувати матеріальної допомоги.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 182, 199, 200, 201 СК України і врахував, що позивачем не надано доказів того, що відповідач працює та має можливість надавати їй допомогу, а відповідач погоджується сплачувати аліменти на користь дочки в розмірі 1/6 частини від заробітку

З аналізу положення статті 199 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не працює.

Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Доказів про вартість підручників, проїзду до навчального закладу та інших необхідних витрат ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що батько вигнав її і її матір з будинку і таким чином позбавив їх житла та всього власного майна, у звязку з чим її мати повинна витрачати більшу частину своєї заробітної плати на оренду житла і тому не може допомагати їй матеріально, є безпідставними, оскільки ці обставини не доведені в установленому законодавством порядку.

Інші доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначився з характером виниклих спірних правовідносин та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: