Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3199/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/1909/16
25 липня 2016 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кузнецова Р.О.
за участю секретаря Павленко О.О.
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,
До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу 27 червня 2016 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вимогами про:
-визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (НОМЕР_1 виданий Дзержинським РВ Криворізького МУУМВС України в Дніпропетровській обл., 15 грудня 1997 року, ІПН НОМЕР_2) права власності на домоволодіння, яке складається з цегляного житлового будинку «Б-2», загальною площею 311,1 кв. м, житловою площею 142,0 кв. м, замощення І, огорожі 1-3, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Черняховського, 147;
У судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать розписка про отримання судової повістки, при цьому надав суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за його відсутності, а також про те, що він не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялись шляхом направлення судового виклику за допомогою курєрської служби доставки. Згідно відомостей, наданих курєром, судовий виклик не було вручено відповідачам, оскільки останніх не було за місцем проживання. Будь-яких заяв чи клопотань від них до суду не надходило.
Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Як вбачається з відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області вих. №3907, №3908 місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Курєрська доставка судового виклику здійснювалась за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Черняховського, 147, та через відсутність осіб, які там проживають, судовий виклик було повернуто до суду.
Таким чином з урахуванням вимог ст. 74 ЦПК України відповідачі вважаються такими, що були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність проведення заочного розгляду справи.
Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини.
На підставі викладеного позивач, посилаючись на неправомірність дій відповідачів, які зловмисно ухилялись від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, просив визнати дійсним укладений договір, а отже й визнати за ним право власності на вказане майно в судовому порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються питання визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, тому виходячи з аналізу правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає доцільним застосування до таких відносин вимоги норм Цивільного кодексу України в частині, яка регулює питання укладання договорів та виникнення права на нерухоме майно.
На підставі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, тобто, в даному випадку, для вирішення питання про спадкування.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно норми частини 1 статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін.
Згідно частині 1 статті 657 Кодексу договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Таким чином, згідно нормам Цивільного кодексу України для договору купівлі-продажу від 20.03.2015 року, укладеному між сторонами, передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення.
Згідно статті 220 Цивільного кодексу України у разі недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не потрібне.
Таким чином, оскільки умови договору від 20.03.2015 року були повністю виконані з боку покупця, але продавець ухилився від нотаріального посвідчення договору, тому договір купівлі-продажу має бути визнаний дійсним у судовому порядку.
Більш того відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 84, 88, 130, 174, 209, 215-218, 224-233 ЦПК України, ст.ст. 182, 209, 220, 328, 392, 657 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (НОМЕР_1 виданий Дзержинським РВ Криворізького МУУМВС України в Дніпропетровській обл., 15 грудня 1997 року, ІПН НОМЕР_2) право власності на домоволодіння, яке складається з цегляного житлового будинку «Б-2», загальною площею 311,1 кв. м, житловою площею 142,0 кв. м, замощення І, огорожі 1-3, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Черняховського, 147.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, подано протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками процесу рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов