Справа № 487/3713/16-ц
Провадження № 2/487/2028/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24.10.2016 року. Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Біцюк А. В., за участю секретаря Попович В. Б., представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

22.07.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на його користь 25 565,10 грн. у відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом за №4-980 від 05.09.2011 року ОСОБА_4 є власником 23/100 будинку 150 по вул. Скороходова у місті Миколаєві, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав №31385033 від 21.09.2011 року. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння були відповідачі, яким належало по 77/200 частки кожному. Ухвалою Заводського районного суду визнано мирову угоду укладену ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно умов якої частки співвласників у вказаному домоволодінні виділено в натурі і ворота №13, яки використовувались до спільного вїзду до двору загального користування передачі ОСОБА_4 для облаштування окремого входу (проїзду) з вул. Скороходова. Проте, відповідачі здійснюючи реальний поділ домоволодіння шляхом встановлення паркану та поділу вїзду у двір самовільно зруйнували вказані ворота, залишивши йому лише ліву половину та розпорядившись правою половиною та правим стовпчиком від воріт на власний розсуд, чим позбавили позивача власності і можливості використати старі ворота для обладнання окремого вїзду.

У позові зазначено, що вказаними діями відповідачі завдали позивачу майнової шкоди у розмірі 25 565,10 грн., що складається з робіт по виготовленню та встановленню воріт та підтверджується комерційною пропозицією ТОВ «Метал Буд Сервіс». Також позивач вказує, що діями відповідачів йому було завдано моральної шкоди, що полягала в завданих стражданнях від почуття своєї беззахисності через зухвалість дій відповідачів, порушення нормального ритму життя та життя родини, оскільки вони змушені були звертатися у відповідні органи за допомогою для захисту своїх прав. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює в 20 000 грн. На підставі викладеного просив стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку на його користь 25 565,10 грн. у відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Також вказала, що позивач проживає на даний час в Германії, а в будинку 150 по вул. Скороходова у місті Миколаєві мешкає його син - ОСОБА_5 Суду пояснила, що ворота, належні позивачу зруйновано, оскільки одна частина залишилась у ОСОБА_5, іншу частину відповідачі забрали собі, тому на даний час позивачу потрібно виготовляти нові ворота. На підтвердження своїх пояснень та доводів надала суду фотознімки воріт.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, суду пояснив, що у будинку 150 (150-а) по вул. Скороходова у м. Миколаєві проживає близько 50 років. Зазначив, що на виконання вимог ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2016 року по справі №487/2929/15-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про реальний розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, йому необхідно було облаштувати установку своїх воріт за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова, 150-А, також встановити огорожу, яка б поділяла його земельну ділянку та земельну ділянку позивача. Оскільки позивач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно з 1985 року, а його син дуже рідко приходить, він був змушений зняти зі свої території одну частину воріт та занести їх у двір до ОСОБА_4, при цьому вказав, що докази передачі позивачу частини воріт відсутні, факт цього можуть підтвердити свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Крім того, стовпчик, на якому половина воріт була навішена, нікуди не подівся, а був використаний для облаштування вїзду, що підтверджується фотознімками. Також зазначив, що син позивача за адресою вул. Скороходова, 150 у м. Миколаєві не фактично проживає, лище іноді приходить, тому він змушений був розпочати роботи по виконанню ухвали суду від 27.01.2016 року самостійно. Крім того вважає, що сума матеріального збитку, що зазначена позивачем не підтверджена належним доказом, також вважає необгрунтованою вимогу щодо стягнення моральної шкоди. У задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову повністю за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вказані норми ЦПК України закріплюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом за №4-980 від 05.09.2011 року ОСОБА_4 є власником 23/100 будинку 150 по вул. Скороходова у місті Миколаєві, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав №31385033 від 21.09.2011 року.

Згідно довідки №2-5182 від 04.11.2015 року, виданої Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, ідеальні частки співвласників будинку 150 по вул. Скороходова у м. Миколаєві складали до перерахунку: ОСОБА_4 23/100; ОСОБА_2 77/200; ОСОБА_3 77/200. Після перерахунку КП ММБТІ ідеальних часток, частки співвласників визначено як: ОСОБА_4 38/100; ОСОБА_2 37/100; ОСОБА_3 25/100.

Згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2016 року по справі №487/2929/15-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про реальний розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою визнано мирову угоду (далі ОСОБА_7 угода), укладену 27.01.2016 року між позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та представником відповідача ОСОБА_5, на наступних умовах, зокрема: При реальному поділі домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване по вул. Скороходова, 150 в м. Миколаєві Горбенко ОСОБА_10 та ОСОБА_3 відходить у власність: житловий будинок літ. «Б-1» - загальною площею 73,6 кв.м., житловий будинок літ. «Ж-2» - загальною площею 77,9 кв.м.; надвірні господарські споруди: гараж літ. «Я2», навіс літ. «Я1», душ літ. «Ж1», сарай літ. «Ф1», сарай літ. «Ш1» , замощення під № И, III, огорожі під № 10,11,12. При реальному поділі домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване по вул. Скороходова, 150 в м. Миколаєві Самойленко ОСОБА_11 відходить у власність: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1, а2, а» - загальною площею 80,2 кв.м.; надвірні господарські споруди: вбиральня літ. «И», душ літ. «К», літня кухня літ. «П», сарай літ. «Р», сарай літ. «С», сарай літ. «Т», погріб літ. «Тпд», сарай літ. «У», гараж літ. «Ц».Землі, що знаходиться у спільному користуванні Сторін - немає. Сторони зазначають, що до кожної земельної ділянки, що передається у користування Сторонам є окремий вхід (проїзд), до земельної ділянки з вулиці Скороходова у м. Миколаєві. Відповідачу ОСОБА_4 залишаються для облаштування окремого входу (проїзду) з вул. Скороходова - існуючи ворота за № 13. Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за свій рахунок облаштовують окремими ворітьми свій вхід (проїзд) з вул. Скороходова до своєї частки домоволодіння та земельної ділянки.

Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 25.03.2016 року №244 «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради» частки співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділено в окрему адресу вул. Кузнецька (Скороходова) 150-а, частці у розмірі 38/100 будинку 150 по вул. Скороходова, що належить ОСОБА_4 залишено попередню адресу.

Позивачами визнано, що ворота №13 зазначені в ОСОБА_7 угоді, є воротами про які йдеться в позові і які належало залишити позивачу, тобто є власністю позивача.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачем надано «Комерційну пропозицію по виготовленню кованих воріт» від ТзОВ «Метал Буд Сервіс», згідно якої виготовлення кованих воріт коштує 25 565,10 грн.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду пояснили, що проживали в будинку належному ОСОБА_4 по вул. Скороходова 150 у місті Миколаєві приблизно 2 роки за усною домовленістю про користування житлом. Зазначили, що конфлікт між ОСОБА_5 та відповідачами почався тоді, коли відповідачі почали здійснювати демонтаж воріт, а саме з приводу половини воріт, яку ОСОБА_3 залишили собі. Цієї половини воріт на території двору по вул. Скороходова, 150 вони не бачили. На даний час за вказаною адресою функціонує лише хвіртка з половинки воріт залишеної відповідачами. Іншу половинку вони спочатку використовували для прикриття входу до своєї території, а потім вона десь поділась.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що є сином позивача та батько йому довірив представляти його інтереси при розгляді справи щодо поділу домоволодіння, оскільки позивач проживає за кордоном вже більше 10 років. Протягом останніх років в будинку 150 по вул. Скороходова у місті Миколаєві проживають його знайомі. Весь час перед вказаним будинком стояли одні ворота, однак одного разу коли він прийшов до будинку, побачив, що ворота повністю демонтовано та на його стовпі висять нові ворота відповідачів. Також пояснив, що протягом тижня взагалі ворота до будинку були відсутні та нічого не закривалось, крім того половину його воріт йому так і не повернули, хоча він наполягав на цьому та викликав поліцію. В звязку із тим, що його ворота було пошкоджено він замовив найпростішу смету за розмірами його воріт. Вважає, що внаслідок відсутності воріт протягом тривалого часу могло також бути викрадено майно з будинку його батька.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працює поштарем на ділянці де знаходиться будинок позивача. Зазначив, що ніколи не бачив, щоб у вказаному будинку хтось проживав, не бачив, щоб увечері горіло світло там. Крім того, ніколи не бачив відкритою частину воріт ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що в будинку 150 по вул. Скороходова у місті Миколаєві допомагав ОСОБА_3 ставити ворота в травні 2016 року. До цього там стояли двійні металеві ворота. Коли почали роботи з демонтажу воріт, зняли ворота зі сторони ОСОБА_3, які потім на ніч прикладали. Частину воріт, що належала сусіду ОСОБА_3 приварили з його боку. Також пояснив, що частину воріт позивача віднесли на його територію відразу після того, як ОСОБА_3 установили нові ворота, а до цього половину воріт позивача використовували для прикриття двору ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_3 його знайомий та в червні 2016 року він був у нього вдома за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова 150-А та бачив, що у нього стояли нові ворота, а з іншого боку стояли інші ворота, при цьому раніше там були єдині широкі ворота. Вказав, що половину старих воріт через отвір у паркані перенесли на територію позивача .

Покази вказаних свідків доводять, що відповідачі, діючи спільно, в червні 2016 року приступили до виділу своєї частки майна в натурі шляхом встановлення паркану відповідно до умов ОСОБА_7 угоди. Частину воріт (ліву половину) вони залишили позивачу, а праву використовували у власних цілях для прикриття своєї частини двору до встановлення нових воріт.

При цьому відповідачами не доведено факт передачі іншої частини воріт позивачу, оскільки, в його будинку згідно показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проживали інші особи, а занесення воріт на територію, належну на праві власності позивачу, не можна вважати належною передачею майна позивача, яке використовувалось відповідачами у власних цілях. Доказів того, що відповідач відмовлявся приймати праву частину воріт від відповідачів останніми не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до п.10 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.

Суд вважає, що оскільки відповідачі, діяли спільно (вказану обставину вони визнали і вона підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6М.) нанесена ними позивачу моральна шкода не може бути персоналізована підлягає стягненню з них в солідарному порядку.

Враховуючи, що відповідач просив відшкодувати йому моральну шкоду, яка полягала в позбавленні його власності воріт, як цілісної конструктивного елемента, який він бажав використати для облаштування нового входу відповідно до умов ОСОБА_7 угоди, суд вважає що вказаними діями відповідачів (розукомплектуванням воріт та розпорядження на власний розсуд половиною вказаних воріт), позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягала в моральних хвилюваннях та стражданнях від втрати власного майна.

Суму вказаної шкоди суд з урахуванням обставин справи, особи позивача визначає в розмірі 1000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно, оскільки останні в судовому засіданні підтвердили, що діяли спільно.

Позивачем не доведено, що вхід до двору позивача був відкритий внаслідок дій відповідачів і він був вимушений стерегти вхід від протиправних посягань третіх осіб на його майно (Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, які проживали в будинку позивача не підтвердили цю обставину). Покази свідка ОСОБА_5 стосовно цієї обставину судом до уваги не приймаються, оскільки він зацікавлений в результатах розгляду справи (позивачем є його батько).

Не можуть бути визнані моральною шкодою необхідність позивача захищати своє право в суді, збирати докази та звертатись до суду, оскільки такі дії є способом захисту своїх прав позивачем, які він використовує на власний розсуд.

Що стосується стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, то позов в цій частині задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Допитані при розгляді справи свідки підтверджують лише факт заміни воріт відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та використання їх частини на власний розсуд, однак їх показання не є допустимими доказами на підтвердження розміру завданої майнової шкоди позивачу.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини ; шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 1192 встановлено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: 1. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі ; 2.Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач просив стягнути з відповідачів 25565,10 грн. матеріальної шкоди, яку підтвердив комерційною пропозицією.

Проте, у вказаній пропозиції зазначена вартість кованих воріт без вказівки про розміри таких воріт. За своїм зовнішнім виглядом нові ворота, вартість яких просив стягнути позивач з відповідачів суттєво відрізняються від воріт, які втратив позивач внаслідок дій відповідачів. Так товщина листового металу втрачених воріт згідно пояснень свідка ОСОБА_8 складала 2 мм, проте у Комерційній пропозиції використано листовий метал товщиною 4 мм. Також, в комерційній пропозиції зазначено вартість кованих воріт, а ворота, які втратив позивач не були такими.

За такого, суд приходить до висновку, що комерційна пропозиція, надана як доказ реальной вартості втраченого майна (воріт) не може бути прийнята як доказ, а то у задоволенні вимоги про відшкодування реальної вартості воріт слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати пропорційно сумі задоволених вимог. Так сума позову складає 45565,10 гривень, сума задоволених вимог складає 1000,00 гривень, сплачений судовий збір складає 551,20 гривень, таким чином пропорційна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідачів складає по 06 грн. 05 коп. з кожного відповідача (1000,00 : 45565,10 х 551,20 = 12,10 : 2 = 06,05).

Враховуючи викладене, керуючись 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень).

ОСОБА_4 у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 6 (шість) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 6 (шість) грн. 05 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: А. В. БІЦЮК