1Справа № 335/986/16-ц 2/335/728/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя клопотання відповідача про направлення цивільної справи за підсудністю, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Від відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшло клопотання про направлення цивільної справи за підсудністю до Московського районного суду м. Чебоксари Чуваської республіки. В обґрунтування клопотання зазначив наступне, що позовна заява про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини подана за місцем проживання позивача. Відповідно до ч.2 ст.29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. Проте при зверненні до суду позивачем не враховано положення ст.109 ЦПК, а саме що позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування тому, вважає що цивільна справа повинна розглядатися за місцем проживання відповідача вМосковському районному суді м. Чебоксари Чуваської республіки.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 2 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України „Про міжнародне право.

Питання підсудності цивільних справ урегульовано в ст. 15, главі І розділу III ЦПК України, які визначають загальні правила підсудності та територіальної підсудності, та в ст. 414 ЦПК України, яка визначає, що підсудність справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Закон України „Про міжнародне приватне право встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів повязані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Стаття 13 СК України зазначає, що частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Норми про розмежування компетенції судів у справах з участю іноземних громадян передбачені у міжнародних конвенціях і двосторонніх договорах України. Правове регулювання розлучення відповідно до уніфікованих колізійних норм Мінської Конвенції країн СНД (Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1993 рік) у статтях 28 і 29 містяться спеціальні правила про розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 2 ст. 28 Конвенції якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 29 Конвенції компетентність установ Договірних Сторін: по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної сторони, а другий на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже, з наведеного вбачається, що дана справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, оскільки дитина мешкає з позивачем , тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 208-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про направлення цивільної справи за підсудністю - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: А.В.Воробйов