У х в а л а

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна аптечна мережа Руан» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення об'єкту оренди за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна аптечна мережа Руан» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року,

,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональна аптечна мережа «Руан» (далі - ТОВ «Регіональна аптечна мережа «Руан») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 1 вересня 2011 року між ним, як орендарем, та ОСОБА_1, як орендодавцем, був укладений договір оренди нежитлового приміщення, за яким товариство отримало в оренду нежитлове приміщення загальною площею 90 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з метою розташування у ньому аптечного закладу.

Відповідно до п. 2.3.1 договору орендар має право своїми силами і за свій рахунок здійснювати поточний ремонт та інші поліпшення приміщення, які не погіршують його первісного стану і не змінюють цільове призначення, з дотриманням вимог законодавства.

Зазначало, що під час дії договору оренди ним буливиконані певні поліпшення орендованого приміщення, які після закінчення дії договору не могли бути вилученні без шкоди для приміщення.

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 122 175 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Регіональна аптечна мережа «Руан» вартість витрат на поліпшення об'єкту оренди в розмірі 122 175 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Регіональна аптечна мережа Руан», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що орендар правомірно здійснив поліпшення орендованого приміщення та має право на підставі ч. 3 ст. 778 ЦК України на відшкодування вартості необхіднихвитрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що орендодавець не давав згоди орендарю на здійснення поліпшення орендованого приміщення, відтак останній не має права на відшкодування їх вартості; доводи позивача про надання йому прямого дозволу на здійснення поліпшень, викладеного в пункті 2.3.1 договору оренди від 1 вересня 2011 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать вимогам ст. 778 ЦК України.

Проте повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами установлено, що 1 вересня 2011 року між ОСОБА_1, як орендодавцем, та ТОВ «Регіональна аптечна мережа «Руан», як орендарем, був укладений договір оренди нежитлового приміщення, за яким товариство отримало в оренду нежитлове приміщення, загальною площею 90 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, з метою розташування у ньому аптечного закладу.

Відповідно до п. 2.3.1 договору оренди орендар має право своїми силами і за свій рахунок здійснювати поточний ремонт та інші поліпшення приміщення, які не погіршують його первісного стану і не змінюють цільове призначення, з дотриманням вимог законодавства.

Після припинення договору оренди орендар має право вилучити зроблені ним поліпшення, якщо такі поліпшення можуть бути відокремлені без шкоди для приміщення (п. 2.3.3 договору).

Згідно кошторису вартості ремонтних робіт, складеного 5 вересня 2011 року, та акту виконаних робіт підрядником вартість обладнання фасаду та ганку аптеки ТОВ «Руан» за адресою: АДРЕСА_1, становить 81 140 грн (а.с. 15, 16).

Згідно звіту про оцінку від 15 вересня 2014 року, зробленого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, ринкова вартість невід'ємних поліпшень, виконаних у нежитловому приміщення - аптеки, за вищевказаною адресою, складає 122 175 грн (а.с. 30-48).

31 липня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди нежитлового приміщення, за якою погоджено дострокове припинення договору оренди від 1 вересня 2011 року; сторони претензій один до одного не мають (а.с. 11).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, врахував, що орендарем поліпшення орендованого нежитлового приміщення здійснено за згодою орендодавця, оскільки така згода була викладена шляхом включення до договору оренди положення пункту 2.3.1, за яким орендар має право здійснювати такі поліпшення.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, скасовуючи рішення суду першої інстанції, зазначене не врахував, не звернув уваги на те, що договір оренди підписаний сторонами, зауваження до його положень відсутні, відтак орендодавець погодив право орендаря здійснювати поліпшення орендованого нежитлового приміщення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 212-214 ЦПК України.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339, п. 4 ч. 1 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна аптечна мережа Руан» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року скасувати, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик