Справа № 203/920/16-ц
25 квітня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Місюра К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Кіровський районний відділ у м.Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що згідно свідоцтва про право власності їй, а також ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. 05.11.2001 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. В грудні 2002 року останній виселився з зазначеної квартири, забравши належні йому речі та з цього часу в квартирі не проживає. 22.07.2011 року за договором про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та дарування, відповідач подарував їй належну йому ? частину квартири. На теперішній час, з урахуванням наявності реєстрації відповідача в квартирі, вона вимушена сплачувати щомісячні комунальні платежі, що перешкоджає їй користуватись квартирою та порушує її права та інтереси. В звязку з цим, посилаючись на те, що відповідач перестав бути членом її сімї, не є співвласником квартири та не проживає в останній з 2002 року, позивачка просила суд усунути їй перешкоди в користуванні, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою №35 по вул.Свердлова,18 в м.Дніпропетровську та зняти останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В наданій заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності.
Відповідач в судові засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.
Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
З урахуванням повторної неявки відповідача, наданих позивачкою та третіми особами заяв, положень ст.ст.158,169,197,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.05.1997 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Останні згідно довідки №590 від 01.02.2016 року зареєстровані за вказаною адресою.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 05.11.2001 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано.
За договором про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та дарування, посвідченого 22.07.2011 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5, було визначено частки співвласників квартири АДРЕСА_1 по ? за кожним.
Також відповідно до вказаного договору відповідачем було подаровано належну йому ? частину квартири позивачці.
В п.33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст.ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
В п.34 вказаної постанови розяснено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК ) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст.71,72, 116,156 ЖК УРСР; ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.
Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як встановлено судом відповідач з 2001 року не є членом сімї позивачки та інших співвласників, в звязку з відчуженням належної йому частки квартири за договором від 22.07.2011 року право власності на останню за ним в силу ст.346 ЦК України було припинено, з 2002 року останній не проживає в квартирі, вибувши до іншого місця проживання.
Таким чином, з урахуванням встановлених по справі обставин та зазначених вище положень законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід усунути позивачці перешкоди в користуванні квартирою №35 по вул.Свердлова,18 в м.Дніпропетровську, визнати відповідача таким, що втратив право користування останньою та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16,319,321,346,383,391 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10,11,27,31,36,58-60,88,158,169,197,212-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Кіровський районний відділ у м.Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити повністю.
Усунути позивачці ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою №35 по вул.Свердлова,18 в м.Дніпропетровську.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №35 по вул.Свердлова,18 в м.Дніпропетровську та зняти останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Ю.Казак