233 № 233/6868/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Махота О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, в якому зазначив, що 13 листопада 2012 року в м. Костянтинівка Донецької області помер його двоюрідний брат ОСОБА_5, котрий постійно мешкав у квартирі за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, пр. Ломоносова, 164-26, в якій йому належала 1/3 частина спільно з батьками ОСОБА_6, померлим 19 грудня 1998 року, та матір*ю ОСОБА_7, померлою 25 серпня 2009 року, кожному по 1/3 частині квартири. Після смерті батька ОСОБА_6, спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7, двоюрідний брат позивача ОСОБА_5 спадщину не приймав. 28 листопада 2008 року ОСОБА_7 склала заповіт на все належне їй майно на ім*я дружини позивача ОСОБА_8, так як вони з дружиною піклувалися про подружжя ОСОБА_7 та поховали їх. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 був батько позивача ОСОБА_9, який прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, однак свої спадкові права не оформив, бо помер 06 грудня 2013 року. Позивач, який після смерті батька став спадкоємцем, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину вказаної квартири, а 1/6 частина залишилася за померлим. В нотаріальній конторі позивач дізнався, що відповідачка ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, так як вважає його своїм двоюрідним братом, але на думку позивача вона не може бути його родичкою, так як не являється ріднею, їх матері є звідними сестрами, документів на підтвердження родинних зв*язків у ОСОБА_3 немає. ОСОБА_5 вів ненормальний спосіб життя, кілька разів відбував покарання в місцях позбавлення волі, де захворів на гепатит С, отримав захворювання легенів, був ВІЛ інфікований, останній раз він звільнився влітку 2001 року. Протягом багатьох років ОСОБА_5 вживав наркотичні засоби, не мав з 2001 року реєстрації та паспорту. Позивач постійно піклувався про нього, забезпечував усім необхідним одягом, ліками, продуктами харчування, а з 2009 року після смерті його матері той повністю опинився на забезпеченні позивача, бо не мав ніякого доходу, не міг працювати в силу захворювання. Позивач поховав ОСОБА_5, встановив на його могилі пам*ятник, доглядає за вище вказаною квартирою, встановив металеві двері, лічильники на газ та воду, сплачує за комунальні послуги. Позивач, який ОСОБА_3 ніколи не бачив та не знає, якою вона була родичкою для сім*ї ОСОБА_5, більше десяти років допомагав ОСОБА_5, який був безпомічним, тому вважає себе єдиним спадкоємцем після його смерті та просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 у зв*язку з її ухиленням як спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при житті, котрий був до часу смерті у безпорадному стані, мав тяжку хворобу та потребував допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, при цьому позивач зазначив, що при житті пообіцяв матері ОСОБА_5 доглянути за двоюрідним братом, оформити квартиру на себе, щоб той її не продав та не опинився на вулиці. 2/3 частки квартири вони оформили на дружину позивача, оскільки вона більше допомагала подружжю ОСОБА_5, 1/3 частина квартири залишилася на двох спадкоємців. ОСОБА_5 ніде не працював, вони з дружиною його годували, якусь роботу йому пропонували, зокрема на ринку, однак той відмовлявся. І батьки останнього, і позивач давали ОСОБА_5 гроші на оформлення паспорта, що він так і не зробив. ОСОБА_5 хворів, однак які саме хвороби були в нього позивач не з*ясовував, на медичному обліку померлий не перебував та до лікарні не звертався, медичних обстежень не проходив, інвалідність йому не встановлювалася. За допомогою до позивача ОСОБА_5 не звертався, позивач допомагав йому, бо обіцяв це його матері. Всі витрати на поховання, помини ОСОБА_5 та пам*ятник на його могилі позивач взяв на себе. Про наявність інших родичів дізнався в нотаріальні конторі, припускає, що ОСОБА_3 можливо була присутня на похороні ОСОБА_5, однак до нього не підходила, позивач бачив її у нотаріальній конторі та його дружина пропонувала викупити її частку квартири, від чого відповідачка відмовилася. Впевнений, що відповідачка померлому за життя не допомагала.

Відповідачка ОСОБА_3, думка якої по суті позову з*ясовувалася у порядку судового доручення, у судове засідання не з*явилася у зв*язку із станом здоров*я, надала до суду письмові заперечення (а.с. 68-69), з яких вбачається що проти задоволення позову відповідачка заперечує, вказуючи, що незадовго до своєї смерті їй зателефонував ОСОБА_5, з яким в них один дід, та запропонував приїхати, бо він погано себе почуває. Коли відповідачка приїхала до м. Костянтинівки, ОСОБА_5 вже помер та його тіло знаходилося в морзі, звідки вона його забрала та організувала поховання, на яке позивач не з*явився. В неї наявний оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_5, довідка про причину його смерті, свідоцтво про поховання та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть для отримання допомоги на поховання від 15 листопада 2012 року, що доводить на її думку той факт, що саме вона займалася похованням ОСОБА_5 З телефонних розмов їз ОСОБА_5 їй відомо, що той не перебував у безпорадному стані, обходився без стороннього догляду, з позивачем та членами його сім*ї в нього були погані стосунки. Вважає, що на підтвердження своїх вимог позивачем не надані належні та допустимі докази потреби померлого у сторонній допомозі та її ухилення від надання такої допомоги. Просила у задоволенні позову, який вважає безпідставним, відмовити.

Свідок ОСОБА_10 пояснила у судовому засіданні, що її чоловік доводиться позивачеві дядею, вона знайома з родиною ОСОБА_5, зокрема з батьками ОСОБА_5, за якими доглядала дружина позивача, ОСОБА_5 здебільшого перебував у місцях позбавлення волі. Коли ОСОБА_5 залишився один зловживав спиртними напоями та наркотиками, виносив з квартири речі на продаж, не хотів працювати, хворів, однак не лікувався. Дружина позивача заходила до нього, приносила продукти харчування, ОСОБА_5 в свою чергу також приходив додому до позивача, однак рідко, оскільки проводив свій час за спиртними напоями. Свідок була присутня на похороні ОСОБА_5, якими займалися позивач з дружиною, ОСОБА_3 вона не бачила, з нею не знайома.

Свідок ОСОБА_11 пояснила у судовому засіданні, що тривалий час була знайома з родиною ОСОБА_5, зокрема, її чоловік товаришував з батьком ОСОБА_5 Останній багато років вживав наркотики, ніде не працював, ходив завжди брудний, вів ненормальний спосіб життя. Коли він помер, свідок з сусідкою відправляли його тіло до моргу. Зазначила, що ніколи не бачила інших родичів ОСОБА_5, при цьому, його навіщала дружина позивача. Позивач з дружиною поховали ОСОБА_5, організували похорони в кафе, встановили пам*ятник йому та його батькам.

Свідок ОСОБА_12 пояснила в судовому засіданні, що з ОСОБА_3 вони раніше мешкали напроти, познайомилися ближче коли та приїхала до м. Костянтинівка хоронити свою сестру, котра померла незадовго до смерті ОСОБА_5 Їй відомо, що ОСОБА_3 приїздила до м. Костянтинівка хоронити свого брата ОСОБА_5, тіло якого забрала з моргу, прощання відбувалося на вулиці біля будинку померлого, пам*ятає, що той проживав у багатоквартирному будинку, в якому розташований кінотеатр «Спутник». ОСОБА_3 запросила свідка на похорон брата, там були присутні приблизно десять чоловік друзі померлого, інших родичів не було, також вона супроводжувала ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка для отримання допомоги на поховання, оскільки відповідачка у справі не знає міста. Свідку відомо зі слів відповідачки, що вони з померлим ОСОБА_5 спілкувалися телефоном.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, з*ясувавши позицію відповідачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 1994 року, виданого відділом по приватизації при заводі «Автоскло» (а.с. 18-19), квартира за адресою: м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 164-26, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_6. ОСОБА_5, що також підтверджується повідомленням КП «Костянтинівське міське БТІ» за вих. № 103 від 12 лютого 2016 року (а.с. 51).

ОСОБА_7 померла 25 серпня 2009 року у м. Костянтинівка Донецької області, актовий запис Відділу ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області № 1094 від 28 серпня 2009 роу (а.с. 7).

Квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 28 листопада 2008 року заповіла ОСОБА_8 (а.с. 8).

Згідно витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с. 9-10, 45-46) право власності на 2/3 частини квартири у м. Костянтинівка Донецької області, пр.. Ломоносова, 164-26, зареєстроване за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 (а.с. 14-15); 1/6 частка за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, якому рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 24 вересня 2013 року, що набрало законної сили 04 жовтня 2013 року, було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 6, 13, 47-48).

Відповідно до копії довідки КП «Служба єдиного замовника» №280 від 14 лютого 2015 року, виданої ОСОБА_1 (а.с. 16), зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 квартиронаймач, ОСОБА_6 чоловік квартиронаймача, зняті з реєстрації у зв*язку зі смертю; ОСОБА_5 син квартиронаймача, знятий з реєстрації 11 грудня 1996 року; 2/3 частки квартири займає ОСОБА_8

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25-26), помер 13 листопада 2012 року у м. Костянтинівка Донецької області у віці 52 років, про що відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області 15 листопада 2012 року проведено актовий запис № 1283 (а.с. 70).

Згідно копії довідки про причину смерті № 273 від 14 листопада 2012 року (а.с. 71), причиною смерті ОСОБА_5 є «інтоксикація, цироз печінки».

Згідно копії свідоцтва про поховання р/№ 1110 від 14 листопада 2012 року (а.с. 71), його видано ОСОБА_3 користувачу, який 14 листопада 2012 року на ділянці №14, ряд №5, місце №14 кладовища у м. Костянтинівка на вул. Новосибірська, здійснив поховання померлого ОСОБА_5

15 листопада 2012 року ОСОБА_3 одержано ОСОБА_13 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання за № 3, виданого Віддлом ДРАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області (а.с. 72).

Судом оглянуто копію гарантії ПП ОСОБА_13 на пам*ятник, встановлений ОСОБА_5 на кладовищі Новоселівка від 15 вересня 2013 року на суму 1200 грн., та оригінал чеку № 24 від 14 листопада 2012 року про оплату ритуальних послуг та атрибутики на суму 900 грн. (а.с. 23-24), що не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки не містять зазначення прізвища, імені та по-батькові особи-платника.

Як вбачається з повідомлення Костянтинівської ДНК № 2002 від 01 грудня 2014 року на адресу позивача ОСОБА_1 (а.с. 22), останньому роз*яснено встановлений законом порядку відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, повідомлено про відкриття 16 листопада 2012 року спадкової справи № 688/2012 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_3, двоюрідної сестри померлого. Також, у справі є заява від дядьки померлого ОСОБА_9 Повідомлено, що при подачі заяви про прийняті спадщини не потребується надання документів, які підтверджують родинні відносини, що є необхідним про видачі свідоцтва про право на спадщину. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не зверталися; що також вбачається з повідомлення Костянтинівської ДНК № 703/02-14 від 25 травня 2016 року з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 43938414 від 23 травня 2016 року (а.с. 86-88).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

В силу ч.ч.4, 5 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Частинами 5,6 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз*яснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані

зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про те, що твердження позивача та його представника щодо їх висновку про те, що ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_5 не спілкувалась та йому при житті не допомагала, бо позивач не був знайомий з відповідачкою та не бачив її на похороні, не є доведеними суду, так якта обставина, що відповідачка із спадкодавцем не спілкувалися постійно, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які пояснили в судовому засіданні, що не знають інших родичів померлого ОСОБА_5 окрім позивача та з відповідачкою у справ не знайомі, на думку суду не можуть розцінюватися як доказ ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодвцеві.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що ОСОБА_3, яка постійно проживає у м. Кривий Ріг, та ОСОБА_5, проживаючий у м. Костянтинівка, спілкувалися по телефону, що узгоджується з доводами відповідачки про те, що останній повідомив їй у телефонній розмові про погане самопочуття напередодні смерті.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи позивача та його представника щодо знаходження ОСОБА_5 у тяжкому чи безпорадному стані у певний період часу, оскільки позивач у судовому засіданні на запитання суду пояснив, що ОСОБА_5 хворів, однак які саме хвороби були в нього позивач не з*ясовував, на медичному обліку померлий не перебував та до лікарні не звертався, медичних обстежень не проходив, інвалідність йому не встановлювалася та лікарський висновок про необхідність спадкодавця у сторонній допомозі чи догляді відсутній. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що за допомогою до нього ОСОБА_5 не звертався, позивач допомагав йому через таку обіцянку його матері. На роботу померлий не влаштовувався, так як не мав паспорту, а від підробіток відмовлявся.

В силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 щодо образу життя ОСОБА_5, зловживання ним спиртними чи алкогольними напоями та наявність проблем зі здоров*ям, не можуть братися судом до уваги як доказ на підтвердження тяжкої хвороби спадкодавця чи перебування його у безпорадному стані; жодного медичного документу на підтвердження своїх доводів стороною позивача суду не надано.

Також, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що померлий ОСОБА_5 потребував допомоги відповідачки ОСОБА_3, за умови, що міг отримати чи отримував її від інших осіб, а відповідачка мала матеріальну та фізичну можливість надавати таку допомогу, проте ухилялася від обов*язку щодо її надання.

Твердження позивача та його представника про організацію родиною позивача поховання ОСОБА_5 з огляду на надані відповідачкою свідоцтво про смерть останнього, довідку про причину смерті, а також свідоцтва про поховання та витягу з Державного реєстру актових записів про смерть для отримання допомоги на поховання, в яких ОСОБА_3 зазначено в якості заявника та користувача, який здійснив поховання померлого (а.с. 70-72), суд вважає неспроможними.

Суд не приймає до уваги покладені в обґрунтування даного позову доводи позивача та його представника щодо понесених позивачем та його дружиною витрат з оплати комунальних послуг у квартирі, що належала родині ОСОБА_5, заміни вхідних дверей та лічильників, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач та його дружина станом на теперішній час є власниками певних часток квартири у м. Костянтинівка Донецької області, пр. Ломоносова, 164-26, та таким чином в силу закону зобов*язані нести витрати по утриманню своєї власності та здійснювати догляд за нею.

Тому враховуючи, що для вирішення справи про усунення від права на спадкування відповідно до положень ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи, то за відсутності одночасного настання наведених обставин і недоведеності зазначених фактів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов про усунення від права на спадкування не підлягає задоволенню.

В силу ст.88 ЦПК України у зв*язку з відмовою у позові судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 74, 76, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 13 липня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлений 18 липня 2016 року.

Суддя