Справа №618/175/16-ц
Провадження №2/618/73/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., при секретарі Кучеренко О.І., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Дворічна справу за позовом ОСОБА_1 до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області про зняття заборони відчуження нерухомого майна, 3-я особа - сектор державної реєстрації Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області про зняття заборони відчуження нерухомого майна, 3-я особа - сектор державної реєстрації Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 04.02.2004 року між нею та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_3, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дворічанський район, с. Лиман Перший, вул. Лісна, буд. 1. При укладенні угоди приватним нотаріусом Дворічанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в реєстрі за № 91 було накладено заборону на відчуження даного житлового будинку до повного розрахунку за придбаний житловий будинок. 01 червня 2006 року ОСОБА_3 померла. 03 вересня 2007 року ОСОБА_2, яка була представником продавця ОСОБА_3, одержала від ОСОБА_1 борг за проданий будинок в розмірі 1300 доларів США, про що була складена заява, посвідчена Вільшанською сільською радою. На сьогодні борг повністю погашений. В зв»язку з необхідністю продати вказаний будинок, позивач звернулась до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області про зняття заборони відчуження житлового будинку за вказаною адресою, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, в зв»язку з тим, щов заяві від 03.09.2007 р. не вказано адреси житлового будинку, за який отримано борг, та немає посилання на договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки їй необхідно розпорядитися зазначеним будинком, який є її приватною власністю, а саме продати іншій особі.

Представник заінтересованої особи голова Дворічанської районної державної адміністрації ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність представника сектора державної реєстрації Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 лютого 2004 року, ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_3, продала, а ОСОБА_1 купила належний ОСОБА_3 на праві приватної власності житловий будинок № 1 по вул. Лісній в с. Лиман Перший Дворічанського району Харківської області.

Згідно умов даного договору, сума вартості даного будинку повинна бути сплачена ОСОБА_1 до 01 серпня 2004 року.

04 лютого 2004 року приватним нотаріусом Дорічанського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 на зазначений вище будинок було накладено заборону відчуження вказаного будинку до повного розрахунку за придбаний житловий будинок.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 066412 від 01.06.2006 р., ОСОБА_3 померла 01 червня 2006 року.

Згідно заяви від 03 вересня 2007 р., ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 борг за житловий будинок в розмірі 1300 доларів США.

Згідно повідомлення Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 20 квітня 2016 року № 445/01-16, після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини № 468 звернулися діти померлої ОСОБА_6 та ОСОБА_2, про що заведено спадкову справу за № 233/2006 від 07.11.2006 року.

19 вересня 1994 р. померла залишила заповіт, посвідчений Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 116, яким заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_2 все своє майно в рівних долях кожному.

08 грудня 2006 р. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім»я ОСОБА_2, за реєстром № 2471.

08 грудня 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім»я ОСОБА_6, за реєстром № 2471.

08 грудня 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку грошових вкладів на ім»я ОСОБА_2, за реєстром № 2474.

08 грудня 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку грошових вкладів на ім»я ОСОБА_6, за реєстром № 2474.

ОСОБА_6 помер 15.06.2014 року.

Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 12.02.2016 року № 103/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії договору купівлі-продажу в зв»язку з тим, що неможливо зняти заборону на відчуження вищевказаного житлового будинку. ОСОБА_1 надала заяву від 03.09.2007 року за реєстром № 222, посвідчену Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області про одержання ОСОБА_2 1300 доларів США за проданий будинок, але в заяві не вказано адреси житлового будинку, за який отримано борг, та немає посилання на договір купівлі-продажу, про який вище йшла мова.

Як пояснила допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2, після смерті колишньої власниці будинку № 1 по вул. Лісній в с. Лиман Перший Дворічанського району Харківської області її матері ОСОБА_3 спадкоємцями є вона та її брат ОСОБА_6, який помер 15.06.2014 року. 03.09.2007 р. позивач ОСОБА_1 повністю розрахувалася з нею за вказаний будинок, який був проданий 04 лютого 2004 року, ніяких претензій матеріального характеру до неї вона не має.

В положеннях ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Так, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Однак, в зв»язку з існуванням вищезазначеної заборони, позивач не може реалізувати своє законне право щодо розпорядження своїм майном, а саме будинком № 1 по вул. Лісній в с. Лиман Перший Дворічанського району Харківської області.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Однією з підстав проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Згідно з п. п. 5.1 п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, за рішенням суду.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а саме зняття заборони відчуження житлового будинку № 1 по вул. Лісна в с. Лиман Перший Дворічанського району Харківської області.

На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 8, 9, 16, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти заборону відчуження житлового будинку № 1 по вул. Лісна в с. Лиман Перший Дворічанського району Харківської області, яка накладена та зареєстрована 04 лютого 2004 року в реєстрі за № 91 приватним нотаріусом Дворічанського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Рябоконь Є. А.