Провадження № 6/201/346/2016
УХВАЛА

12 серпня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Наумової О.С., при секретарі Гоц А.Ю., розглянувши заяву Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про встановлення подальшого порядку і способу виконання виконавчого листа № 2-7158/2010, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 28.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в розмірі 156 413,11 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі Ратнівський районний ВДВС) звернувся до суду із заявою про встановлення подальшого порядку і способу виконання виконавчого листа № 2-7158/2010, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 28.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в розмірі 156 413,11 грн.

У заяві зазначив, що на виконанні у Ратнівському районному ВДВС перебуває виконавчий лист № 2-7158/2010, виданий Жовтневим районний судом м. Дніпропетровська 28.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в розмірі 156 413,11 грн.

Старшим державним виконавцем 03.12.2015 р. проведено опис та арешт нерухомого майна боржника - житлового будинку, розташованого у с. Межисить по вул. Незалежності, 10.

Відповідно до повідомлення Межиситівської сільської ради № 258 від 07.12.2015р. в будинку проживають неповнолітні: ОСОБА_2, 15.02.1998р.н. (зареєстрований, але не проживає), ОСОБА_3, 16.08.1999р.н., ОСОБА_4, 21.09.2005р.н., ОСОБА_5, 19.10.2006р.н., ОСОБА_6, 30.01.2009р.н.

Відповідно до п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Відповідно до розпорядження Ратнівської районної державної адміністрації № 113 від 16.06.2016р. відділу державної виконавчої служби Ратнівського районного управління юстиції відмовлено у наданні на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти.

Тому, посилаючись на ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 373 ЦПК України, встановити спосіб і порядок виконання рішення.

В судове засіданні заявник не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши представлені і добуті докази, суд вважає цю заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 368 ЦПК України визначено, що питання, повязанні із зверненням судового рішення до виконання вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Згідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2010р. стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в розмірі 156 413,11 грн. та судовий збір в сумі 120 грн.

На виконання вказаного рішення 28.10.2010р. видано виконавчий лист № 2-7158/2010.

Постановою заступника начальника ВДВС Ратнівського РУЮ від 12.01.2012п. відкрито виконавче провадження за даним виконавчим листом.

Старшим державним виконавцем 03.12.2015р. проведено опис та арешт нерухомого майна боржника - житлового будинку, розташованого у с. Межисить по вул. Незалежності, 10, про що складено акт від 03.12.2015р.

Відповідно до повідомлення Межиситівської сільської ради № 258 від 07.12.2015р. в будинку проживають неповнолітні: ОСОБА_2, 15.02.1998р.н. (зареєстрований, але не проживає), ОСОБА_3, 16.08.1999р.н., ОСОБА_4, 21.09.2005р.н., ОСОБА_5, 19.10.2006р.н., ОСОБА_6, 30.01.2009р.н.

Розпорядженням Ратнівської районної державної адміністрації № 113 від 16.06.2016р. відділу державної виконавчої служби Ратнівського РУЮ відмовлено у наданні на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти.

Відповідно до п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Разом із тим, відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, виходячи з даних приписів, виселення мешканців із займаного будинку, що є предметом арешту можливе лише за рішенням суду. Заявником не надано доказів того, що у нього на виконанні є рішення суду, яким задоволені вимоги банку про примусове виселення мешканців з арештованого будинку. Як вбачається з матеріалів справи та поданої заяви, ВДВС виконує рішення суду про стягнення заборгованості, в межах якого неможливо виселення осіб.

Так, на адресу відповідача позивачем була направлена вимога, в якій зазначалось про наявність заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором, її сума та строки погашення. Крім того, позивачем було попереджено відповідача, що у разі непогашення останнім існуючої заборгованості у повному обсязі, банк має наміри скористатися своїм правом звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати в подальшому квартиру, що зумовить виселення відповідача та інших осіб зареєстрованих в ній.

Суд не вбачає за можливе кваліфікувати дану вимогу банку, як вимогу про звільнення відповідачем та членами його родини займаної ними квартири, що є предметом іпотеки, як таку, що не була виконана у добровільному порядку. А тому звернення банку до суду з позовною вимогою щодо примусового виселення родини відповідача зі спірної квартири є передчасною.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про неможливість зміни порядку і способу виконання рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки питання про виселення мешканців із займаного будинку, на яке накладено арешт, є предметом розгляду окремих позовних вимог.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення та ведуть до зміни порядку і способу виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 210, 293, 373 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про встановлення подальшого порядку і способу виконання виконавчого листа № 2-7158/2010, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 28.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в розмірі 156 413,11 грн. - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Наумова