Справа №: 343/1105/16-ц
Провадження №: 2/0343/534/16
Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат: 5359,43 грн. - основний борг.
Стягнути з відповідача на користь МТСБУ судовий збір в розмірі 1378,00 грн. та 1500,00 грн. витрат на правову допомогу.
Розгляд справи проводити у відсутності представника МТСБУ.
Свої вимоги мотивує тим, що 14 травня 2013р. в м.Києві на вул.Горького,84 з вини громадянина ОСОБА_1 , який керував автомобілем Део з державними номерними знаками НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 14.05.2013р. і постановою цього ж суду від 29.05.2013р.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Фольксваген з номерними знаками НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №7018 від 08.07.2013р., складеного оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Фольксваген, становить 5716,11 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6864615 терміном дії з 08.06.2012р. до 07.06.2013р.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 4763,43 грн.

25.11.2013р. МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів (596,00 грн.). На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.

Представник позивача Приступа Л.Л. (довіреність а.с.12) в судове засідання не з"явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать повідомленння про вручення поштового відправлення (а.с.20,28). В прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що з травня 2012 року по 23 квітня 2013 року він проходив дійсну військову службу в армії України. Службу він проходив в одній з військових частин в м.Києві. 23.04.2013 року на підставі наказу МО України, він демобілізований в запас і відбув по місцю свого проживання в с.Надіїв, Долинського району, а тому фізично не міг вчинити ДТП 14 травня 2013 року, як вказано в позовній заяві. По характеру своєї служби він інколи, по наказу керівництва військової частини, керував автомобілями , які належали військовій частині, в т.ч. і автомобілем Део-Сенс д.н.з. НОМЕР_1 . Керуючи вказаним автомобілем - аварій він не вчиняв. На початку квітня 2013 року його викликали в органи міліції і повідомили, що він нібито в березні 2013р. допустив зіткнення з іншим автомобілем.В судовому засіданні в Голосіївському районному суді м.Києва 14.05.2013 року він не був присутнім і по таке засідання, його ніхто не повідомляв. Страхового полісу на автомобіль Део-Сенс не було, однак він як військовослужбовець, лише виконував накази керівництва військової частини і не був зобов"язаний укладати договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В останнє судове засідання відповідач не з"явився, хоч про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчить розписка (а.с.23), причини своєї неявки не повідомив, від нього не поступило заяви про розгляд справи у його відсутності.
Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ч.1 ст. 60 КПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Згідно ч.1,3 ст. 61 ЦПК України - обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 12.03.2013 року о 14 год. 10 хв. в м. Києві, по вул. Горького, 84, керуючи автомобілем "Део Сенс", державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу під час об`їзду перешкоди та допустив зіткнення з іншим автомобілем, та будучи причетним до ДТП залишив місце ДТП. В діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.п. 13.1, 2.10 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва в справі №752/6328/13-п від 14.05.2013 року,яка вступила в законну силу (а.с.3).
Постановою Голосіївського районного суду м.Києва в справі №752/6328/13-п від 29.05.2013 року уточнено описову частину постанови судді Голосіївського районного суду м.Києва від 14.05.2013 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124, 122-4 КУпАП, вказавши "автомобіль «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , зіткнувся з автомобілем «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2 ". В решті постанову залишено без змін (а.с.4).
В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Volkswagen Transporter T5» з номерними знаками « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_4 , який згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу №7018 від 27.06.2013р.(а.с.7-8) та протоколу огляду транспортного засобу від 27.06.2013р.(а.с.9), на підставі свідоцтва про реєстрацію транспртного засобу НОМЕР_3 належить йому на праві власності.
Відповідно до копії витягу зі Звіту про оцінку автомобіля «Volkswagen Transporter T5» д.н.з. НОМЕР_2 від 27.06.2013 р. вартість відновлювального ремонту дослідуваного КТЗ з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників становить 5716,11 гривень( а.с.7-8).
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Гром. ОСОБА_2 28.08.2013 року звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної транспортному засобу внаслідок ДТП (а.с.5), до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6864615 , який укладений між АТ «СК Українська страхова група» та ОСОБА_4 (а.с.6).
Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 З-ну України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу МТСБУ № 428 від 19.11.2013р. позивачем було прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 , відшкодування в розмірі 4763,43 грн. страхового відшкодування які було сплачено 22.11.2013р., що підтверджується платіжними дорученням № 1/21005 від 20.11.2013р. (а.с.10) та 596,00 грн. за послуги аварійних комісарів згідно рах. №7018 від 08.07.2013 р. які були сплачені 07.10.2013р., що підтверджується платіжними дорученням № 3335 від 04.10.2013р. (а.с.10).
Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону.
25.11.2013р. МТСБУ звернулось до відповідача з листом №33196 (а.с.11) про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів. На даний час відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 N 6 (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 2, 3 п. 4 Постанови).
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 - не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим роботодавцем в регресному порядку.
Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що шкода , завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-108цс13.
Як вбачається з досліджених судом копії військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 виданогого Долинським військовим комісаріатом Івано-Франківської області 22 травня 2012 року, відповідач ОСОБА_1 12.03.2013р., на момент скоєння ДТП , керував автомобілем "Део Сенс", державний номерний знак НОМЕР_1 , під час проходження строкової військової служби в м.Києві. З 23 травня 2012 року призначений по службі на посаду водія. На підставі наказу від 23.04.2013 року №78 звільнений в запас . На військовий облік направлений до Долинського ОМВК Івано-Франківської області (а.с.24-26).
Зазначені обставини не оспорювались в ході судового розгляду .
Таким чином, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_1 , який на відповідній правовій підставі керував автомобілем "Део Сенс", державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить Київському військовому ліцею імені Івана Богуна, повинна відшкодовуватись власником автомобіля.
Будь-яких доказів, що ОСОБА_5 неправомірно заволодів транспортним засобом, матеріали справи не містять.
Крім цього відповідно до ч.4ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків, однак як вбачається з матеріалів справи наданих представником позивача , власником пошкодженого ТЗ «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2 являється ОСОБА_4 , який був учасником ДТП, яке мало місце 12.03.2013р., що підтверджується: копією постанови Голосіївського районного суду (а.с.3); копією витягу зі Звіту про оцінку автомобіля (а.с.7-8 рона); копією протоколу огляду ТЗ від 27.06.2013р. (а.с.9), а позивач МТСБУ здійснив регламентну виплату ОСОБА_2 , не вказавши підстав для такої виплати вказаній громадянці ,що підтверджується копією платіжного доручення №1/21005 від 20.11.2013 р. (а.с.10).
Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи та надані докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, які б встановлювали обов`язок ОСОБА_1 нести відповідальність по відшкодуванню виплачених страхових сум перед МТСБУ, а тому суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити в повному обсязі.
Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.
На підставі ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 16, 993, 1172, 1187, 1191 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 79, 88 , 209, 212-215 ЦПК України, суд,-
Р І Ш И В:
У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.
Суддя: