Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/159/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Наумов О.О.
Провадження № 22-ц/778/1056/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.

Спас О.В.,

Бондар М.С.,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що 05.04.2007 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії на суму 35700 доларів США строком до 04.04.2017 року із сплатою 13,75% річних та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користуванням кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором.

З метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України 30.07.2009 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода до кредитного договору, відповідно до умов якої, було тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу по кредиту, ОСОБА_4 зобов'язався укласти договори страхування на користь Банку.

16 жовтня 2013 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до умов якої, збільшено строк надання кредиту до 04.12.2022 року, а також графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладено в новій редакції в Додатку № 1,2, який є невід'ємною частиною Додаткових угод. Однак ОСОБА_4 умови договору та додаткових угод щодо погашення кредиту не виконує, станом на 21.11.2014 року він має заборгованість в сумі 24408,97 доларів США.

В рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки від 05.04.2007 року, відповідно до умов якого остання виступила поручителем та взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4, що виникають з умов кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 408,97 доларів США та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 24 401,73 доларів США та судовий збір в сумі 3654 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 05.04.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №014/17-16/6866-11, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 35700,00 доларів США строком по 04.04.2017 року (включно) із сплатою 13,75% річних. З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України 30.07.2009 року між Кредитором та Позичальником була укладена Додаткова угода №014/17-16/6866-11/1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони погодились тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу по кредиту, Позичальник зобов'язався укласти договори страхування на користь Кредитора. 16.10.2013 року між Кредитором та Позичальником була укладена Додаткова угода №014/17-16/6866-11/81-1-0-00/6237 до кредитного договору, відповідно до умов якої, збільшено строк надання кредиту до 04.12.2022 року, а також графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладено в новій редакції в Додатку № 1,2, який є невід'ємною частиною. Згідно графіку надання кредиту, зазначеного у Додатку №1, 2 до договору. Погашення кредиту в залежності від обраної програми кредитування може здійснюватися: або згідно графіка погашення кредиту, встановленого в Додатку №2 в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1. договору, погашення відсотків (процентів) за користування кредитом здійснюється щомісячно; або шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів (ануїтентні платежі) протягом всього строку дії договору згідно графіка погашення, в додатку №2 Процентна ставка за користування кредитом була встановлена 13,75% річних.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернут» кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, іні актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова зобов'язання не допускається.

05.04.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір поруки №014.17-16/6866-11/1, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника ОСОБА_4, що виникають з умов вказаного вище кредитного договору, а саме повернути кредит в розмірі 35700,00 доларів США, сплатити проценти за його користуванням комісійну винагороду, неустойку (пеню,штраф), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати умови кредитного договору в повному обсязі. Вказаним договором також передбачено, і разі невиконання боржником умов кредитного договору банк має право звернутись поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобов'язань, а поручи приймає на себе зобов"язання здійснити виконання зобов'язань в обсязі, заявленому банк, письмовій вимозі протягом 5 банківських днів з дати направлення такої вимоги. Відповідно до п.4.1 договору поруки, укладеного між сторонами, він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, після чого припиняється відповідальність поручителя. Також порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред"явить вимоги до поручителя.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що передбачено частинами 1, 2 ст. 553 ЦК України.

Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні ресурси згідно умов договору.

Згідно до розрахунку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_4 станом на 21.11.2014 року має борг по кредитному договору в сумі 24408,97 доларів США, що гривневому еквіваленті становить 368483,67 грн. при курсі НБУ валюти на дату розрахуйте 15,096240), яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі по кредиту в сумі 21803,78 доларів США (329155,10 грн.); заборгованість по сплаті відсотків в тому числі прострочену заборгованість за відсотками у сумі 1335,01 доларів США (20153,63 грн.) пеню за невчасну сплату кредиту у розмірі 1270,18 доларів США (19174,94 грн.)

Позивачем суду надано на підтвердження своїх вимог копії письмової вимоги № 11-М 0-0-00/15-7895 від 31.10.2014р. про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором на ім'я ОСОБА_4 та письмової вимоги №114-0-0-00/15-7896 від 31.10.2014 року про виконання грошових зобов'язань за договором поруки на ім'я ОСОБА_6 про погашення протягом 5-ти днів з моменту її отримання простроченої заборгованості в cyмі І 568 доларів США та заборгованості за процентами 1359,66 доларів США.

До суду з позовом до поручителя банк звернувся 14.01.2015 року тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України. Оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, то право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються. У зв'язку з цим, зобов'язання поручителя за договорами поруки, що укладений 05.04.2007 року між банком та ОСОБА_6 не припинився відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

ОСОБА_4 яка поручителем і відповідачем по справі судове рішення не оскаржене.

Під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено що 21.05.2009 року відповідачам також направлялася вимога про повернення заборгованості за кредитом.

Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

Разом з тим , після цього з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України 30.07.2009 року між Кредитором та Позичальником була укладена Додаткова угода №014/17-16/6866-11/1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони погодились тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу по кредиту, Позичальник зобов'язався укласти договори страхування на користь Кредитора. 16.10.2013 року між Кредитором та Позичальником була укладена Додаткова угода №014/17-16/6866-11/81-1-0-00/6237 до кредитного договору, відповідно до умов якої, збільшено строк надання кредиту до 04.12.2022 року, а також графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладено в новій редакції в Додатку № 1,2, який є невід'ємною частиною.

ОСОБА_4 як поручителем надана згода на зміну умов Кредитного договору відповідно до вищевикладеної Додаткової угоди від 30.07.2009 року та підтверджено наявність зобов"язань як поручителя відповідно до договору поруки від 05.04.2007 року.

Відповідно до ч. З ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Встановивши ,що згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 на утриманні ОСОБА_4 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість зменшення розміру пені в межах строків позовної давності.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з розміром стягнутої заборгованості.

Згідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" судам роз'яснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Ухвалою суду від 26.05.2015 року за клопотанням представника відповідача по справі призначалась судова бухгалтерська експертиза.

Листом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №2645/46-15 від 21.08.2015 року повідомлено, що станом на 12.08.2015 року оплату вартості робіт по виконанню експертизи відповідно до рахунку №Рах-0626 від 18.06.2015 року-відповідачем ОСОБА_4 не здійснено, тому матеріали цивільної справи з ухвалою суду від 26.05.2015 року повернуті без виконання, що свідчить про неналежне виконання відповідачем процесуального обов'язку по доведенню тих обставин, на які він посилається.

Також по справі встановлено, що згідно до заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2009 року за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 було звернуто стягнення на предмет іпотеки ,жилий будинок який належить останньому.

Виконавче провадження за вказаним судовим рішенням не відкривалося і на час розгляду справи воно не виконано.

Згідно до п.9 Постанови Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до п. 17 цієї Постанови зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: