Справа № 308/5996/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання - Гайданка Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації,-
ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації.
Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона - ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 69, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.11.2015 року. У вказаному будинку вона проживає разом з своєю неповнолітньою донькою. Однак, згідно запису в будинковій книзі за вказаною адресою значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, який фактично з 10.12.2013 року після продажу належної йому суміжної земельної ділянки в будинку не проживає. Доказом того, що відповідач фактично не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалий час є акти ТОВ «ОІР Сервіс», які підписані сусідами. Реєстрація відповідача в будинку суттєво порушує її права, як власника, та тягне за собою необхідність додаткових витрат на оплату комунальних послуг, оскільки розрахунок таких здійснюється в залежності від кількості зареєстрованих осіб в помешканні, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
За таких обставин, позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком №69 по вул.Собранецька в м.Ужгороді та примусово зняти його з реєстраційного обліку в будинку.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку №69 по вул.Собранецька в м.Ужгороді, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.11.2015 року, виданим державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №3-793, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №487366759 від 30.11.2015 року.
Згідно з довідкою ТОВ «Наш Добробут» №700 від 07.06.2016 року в будинку, за адресою м.Ужгород, вул.Собранецька, 69, фактично проживають позивачка ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3.
Разом з тим, як вбачається із записів будинкової книги у вищевказаному будинку, крім позивачки та її доньки, зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
Судом встановлено, що відповідач в будинку №69 по вул.Собранецька в м.Ужгороді не проживає є грудня 2013 року, про що свідчать акти перевірки дотримання паспортного режиму ТОВ «Наш Добробут» від 01.12.2015 року, 18.01.2016 року, 11.02.2016 року, 15.03.2016 року та 12.04.2016 року.
Факт реєстрації відповідача в будинку, що належить ОСОБА_1 на праві власності, створює для позивача перешкоди в повній мірі використовувати обєкт права власності, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що нараховуються у відповідності до затверджених норм на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.
У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст.382 визначає житло об'єктом права власності.
Права власника будинку (квартири) визначені нормами ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
За ст.71 Житлового кодексу Української РСР право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 Житлового кодексу Української РСР).
Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що відповідач не проживає в будинку за адресою м.Ужгород, вул.Собранецька, 69, понад шість місяців, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.
Водночас, за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відтак, вимога про зняття відповідача з реєстрації місця проживання не підлягає задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 212-215, 223, 224-226, 233, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком №69 по вул.Собранецька в м.Ужгороді.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик