Провадження № 2/702/184/16
Справа № 702/308/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Мазай Н. В.,

з секретарем: Ясінською О.А.,

з участю представника відповідача: ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, представники третьої особи органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації : не з»явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Монастирищенської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні посилаючись на те, що 09.10.2009 року він та відповідач зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС Монастирищенського РУЮ Черкаської області, зроблений запис за № 92, Серія НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син ОСОБА_4, свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1. Спільне життя з відповідачкою не склалося і 04.02.2013 року згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області, актовий запис № 92, справа № 2-583/12, шлюб між ними розірвано. На даний час він проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, а відповідач разом з батьками та сином ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_3. Відповідач систематично, декілька разів на рік, протягом декількох місяців, перебуває за кордоном на праці. Спілкуватись та виховувати дитину йому перешкоджає відповідач. Крім спілкування та виховання з дитиною, він не має можливості дізнатися як у його сина справи, як його здоров'я, настрій, на дзвінки та повідомлення його колишня дружина не відповідає, двері в квартирі не відкривають. Свою дитину він не баче протягом трьох років, в зв'язку з забороною відповідачем та її батьками, які негативно впливають на його спілкування з сином. Він завжди належно виховував та піклувався про дитину, намагається як батько це робити в подальшому, дуже добре ставився та ставиться до виконання своїх обов'язків, завжди допомагав матеріально утримувати дитину, син дуже добре ставиться до нього, поважає та любить його. Внаслідок протиправних та протизаконних дій щодо перешкоджання виховувати та спілкуватись з дитиною порушено: ч. 1 ст. 152, ст. 153, ч. 3 ст. 157 СК України. Він належним чином виховує та спілкується з сином, що значно покращує його розвиток, а відповідач, в свою чергу, не має права йому перешкоджати в цьому, що на даний час вона здійснює. При намаганні зустрітись з відповідачем вона уникає зустрічей, а коли вони зустрічаються зазначає, що йому не треба спілкуватись з дитиною, щоб він до неї більше не звертався з цього приводу, що порушує його права як батька, його права на належне спілкування та виховання як батька з сином, також відповідач умовляє його відмовитись від батьківських прав, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду. Просить зобов'язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні з його сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, участі в його вихованні та визначити слідуючий спосіб спілкування: надати можливість бачитись з сином щомісяця, двічі на місяць по три повні дні для зустрічі, надати можливість спільного відпочинку в період літніх канікул на термін один місяць кожного року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом порядку. На адресу суду подав клопотання відповідно до якого просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку ( за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Представництво своїх інтересів доручила представнику ОСОБА_1 ( а.с. 35).

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині надання можливості батьку бачити дитину за місцем реєстрації дитини без надання дитини батьку на ніч, підтримала подане нею заперечення проти позову відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_4 м. Київ, після народження дитини разом з ОСОБА_3 переїхали на проживання за місцем реєстрації, а саме с. Бачкурино Монастирищенського району Черкаської області, а ОСОБА_2 шукав роботу і проживав разом з батьками АДРЕСА_1. 20.02.2011 р. ОСОБА_2, забрав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на проживання в м. Київ. Та життя не склалося, постійні сварки, прохання позивача забрати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 назад в с. Бачкурино. 29.05.2011 р. ОСОБА_3 опинилась в травмпункті м. Київ з переломом кістки на лівій руці, травму наніс з ноги ударом ОСОБА_2 Прибувши в с. Бачкурино, в середині літа, ОСОБА_3 була з переломом руки, а ОСОБА_4 з опіком від праски, через недогляд батька, що доводить жорстокість ОСОБА_3 до своєї сім'ї. 24.12.2012 року ОСОБА_3 подала на розлучення і на отримання аліментів на утримання дитини. 30.12.2012 р. ОСОБА_2 приїздив в с. Бачкурино на Новий рік та 01.01.2013 року, взяв кухонний ніж, яким наніс собі подряпини на лівій руці та чекав їх реакції, що доводить неадекватність позивача. 04.02.2013 року Монастирищенський суд розлучив це подружжя. ОСОБА_2 був в цей день в м. Монастирище, але не приїхав до сина і в телефонній розмові повідомив, що сплачувати аліменти не буде, що відповідачу вистачить тих коштів, які їй платить держава та поїхав в м. Київ. З того часу ОСОБА_2 на протязі 3 років навіть не намагався зустрітись з сином, не допомагав ні матеріально ні морально. Син бачив його тільки по фото, не дивлячись на те, що ОСОБА_2 почав працювати. ОСОБА_4 ріс всі ці роки з мамою, відповідачем у справі, яка за 3 роки отримала соціальну допомогу тільки 21 місяць. Всі ці 3 роки ОСОБА_3 зверталась в відділи ДВС Оболонського, Солом'янського районних управлінь юстиції у м. Києві, за допомогою знайти ОСОБА_2, який всі ці роки, а саме 2013-2015 роки переховувався від сплати аліментів, в зв»язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 42250 грн. Після того, як відділ ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві знайшов ОСОБА_2, він почав сплачувати аліменти на ОСОБА_4, згідно рішення суду. Саме в той час позивач почав спілкування з ними. Він був дуже стурбований тим, що йому нараховано аліменти, що у нього проблеми, і попросив зустріч з сином, яка відбулась 14.01.2016 року. ОСОБА_3 повідомив, що їде в АТО, і що був раніше поранений, що просить врахувати суд, оскільки такі люди самі потребують реабілітації в психолога. Її онук, ОСОБА_4 певний час відвідував Бачкуринський дитячий садок "Ромашка". Останні два роки дитина в осінньо-зимовий-весняний період ходить на приватні заняття в м. Києві з дошкільного виховання, початкова англійська мова. Дитина виховується без сигаретного диму, без алкоголю, без нецензурних висловлювань, є членом клубу профессіоналізма, де дитина проходить розвиток навколишнього середовища. В літній період 2015 року їх сім'я відпочивала в м. Одесі на морі, разом з дитиною. ОСОБА_2 в лютому 2016 р. знову подзвонив і попросив зустрічі с сином, але з ночівлею, в чому йому було відмовлено в інтересах дитини, оскільки ОСОБА_4 ніколи не залишав своєї домівки з ночівлею в чужих місцях, з невідомими йому людьми. Порушувати добробут дитини ніхто не збирався, така їх позиція Після відмови про зустріч з сином з ночівлею, ОСОБА_3 почав розмовляти на підвищених тонах, висловлювати погрози в адресу відповідача. Тобто, ніякої заборони бачитись з дитиною не було. Посилається на ч. 3 ст. 157 СК України та вважає, що той із батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати, тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В зв'язку з тим, що розлучена пара, знаходиться не в дружніх відносинах, просить суд в інтересах нормального розвитку дитини, надавати зустріч з батьком дитини, в спілкуванні в присутності членів їх родини та винести рішення в інтересах дитини та в судовому засіданні пояснила, що позивач взагалі не цікавився життям дитини, не спілкувався з сином, не дарував йому подарунки, матеріально його не підтримував. Почав позивач спілкуватися з дитиною після нарахування йому боргу по сплаті аліментів. З дитиною позивач спілкувався до тих пір поки не почав просити дитину з ночівлею. Вони не будуть давати позивачу дитину на побачення з ним з ночівлею, оскільки дитина не знає цих людей. Вони не заперечують проти спілкування батька з дитиною за місцем реєстрації дитини в с. Бачкурино, Монастирищенського району. Дитині відомо, що в неї є батько, але дитина не бажає з батьком зустрічатися про, що сам повідомив представнику органу опіки та піклування, яка приїздила до них. Однак, вони будуть наполягати на тому, щоб дитина мала побачення з батьком. Батько повинен приймати участь у вихованні дитини і вони згодні надавати цю можливість, але не в тій кількості і не в тих умовах, про які просить позивач.

В судове засідання представник органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації не з»явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково та виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Під час розгляду даної цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлення клопотань.

Сторони розпорядились своїми правами за власним розсудом, вказали, що надали суду всі наявні в них докази, просили розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для повного, правильного та об'єктивного розгляду.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст. ст. 19, 141, 150, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що малолітній ОСОБА_4, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в сім'ї батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 03.04.2010 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, а.с. 8).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04.02.2013 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розірвано ( а.с.9).

Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін проживає та перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідками № 79 від 29.03.2016 року, № 145 від 07.07.2016 року, які видані виконавчим комітетом Бачкуринської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ( а.с. 55, 105).

Згідно даних паспорта громадянина України, серії НОМЕР_4, виданого 18.06.2002 року Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві, позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ( а.с. 4-5).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України « Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з положень ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Зідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Ухвалою суду від 23.03.2016 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації.

Орган опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації подав суду письмовий висновок № 248/01-01-26 від 29.07.2016 року про розв»язання спору щодо участі батька у вихованні дитини відповідно до якого вважає доцільним встановити порядок спілкування батька, ОСОБА_2, з сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, передбачивши можливість побачень щомісяця, двічі на місяць по два дні, та спільного відпочинку в період літніх канікул протягом 1 місяця щороку. Особливостей стану здоров»я ОСОБА_4, які б перешкоджали перебуванню дитини за місцем проживання батька не встановлено. Враховуючи, що з 01.09.2016 року ОСОБА_4 буде навчатись в школі, перебування за місцем проживання батька три повні дні, як того просить ОСОБА_2, буде порушувати навчальний процес дитини. ( а.с. 123). Суд вважає, що висновок відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема ч. 5 ст. 19 СК України та оцінюється судом в сукупності з іншими доказами, які надані сторонами.

Судом також встановлено, що згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2, затвердженого начальником служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.02.2015 року ( а.с. 10) створені умови для того, щоб дитина залишалась на вихідні та святкові дні.

Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Враховуючі всі вищеописані обставини, відповідач не надала суду доказів того, що спілкування дитини з позивачем, батьком, буде шкодити інтересам дитини.

Разом з тим, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення в частині визначення кількості днів перебування малолітнього ОСОБА_4 з батьком, позивачем у справі. З урахуванням висновку органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації, суд вважає за необхідне визначити наступний порядок спілкування батька з сином, а саме шляхом встановлення наступного графіку їх побачень: надати можливість бачитись з сином щомісяця, двічі на місяць по два повних дні для зустрічі та надати можливість спільного відпочинку в період літніх канікул на термін один місяць, кожного року, задоволивши позов в цій частині частково.

Посилання представника відповідача на те, що позивач жорстоко поводився з дитиною та відповідачем не підтверджені належними доказами, оскільки надані представником відповідача довідка від 29.05.2011 року, відповідно до якої у відповідача ОСОБА_3 вулична травма ( а.с.36), рентген знімок ( а.с.37) не доводять факту спричинення саме позивачем тілесних ушкоджень. Доказів отримання малолітнім ОСОБА_4 опіку від праски, як наслідку недогляду батьком ОСОБА_2 суду взагалі не надано.

Крім цього, суд також вважає, що наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів ( а.с. 38-41) не є підставою до позбавлення батька права на спілкування з сином ОСОБА_5, 2010 року народження.

Наявність перешкод в спілкуванні з дитиною в повній мірі, як батька ( спільний відпочинок, перебування дитини в сім»ї позивача з ночівлею) не заперечується відповідачем та представником відповідача, а тому позов в частині усунення перешкод в спілкуванні батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5, 2010 року народження, підлягає до задоволення повністю.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачем доведені підстави для задоволення позову саме частково, з підстав, які описані вище.

Також, в зв»язку з частковим задоволенням позову, за ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі, понесені позивачем суд вважає за необхідне покласти на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного ст. ст. 19, 141, 150, 153, 157, 159 СК України, Закону України « Про охорону дитинства» № 2402 від 26.04.2001 року ( зі змінами та доповненнями), Конвенції про права дитини ( ратифікована Україною 27.02.1991 року) та керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 11, 14, 60, 88, 208-210, 212-215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити способи участі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та спілкуванні з ним шляхом встановлення наступного графіку їх побачень: надати можливість бачитись з сином щомісяця, двічі на місяць по два повних дні для зустрічі та надати можливість спільного відпочинку в період літніх канікул на термін один місяць, кожного року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя : Н.В. Мазай