233 № 233/4446/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
23 грудня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О. , позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами,
Відповідач в добровільному порядку не бажає сплатити дану заборгованість, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку із його виїздом. Оскільки відповідачем не надано документів на підтвердження причин неможливості прибуття у судове засідання, суд визнає зазначені відповідачем у заяві про відкладення розгляду справи причини неявки неповажними та на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом.
Частиною 4 ст. 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.
Судом встановлено, що постановою судді Костянтинівського міського суду Донецької області № 2-1373 від 06 листопада 1998 року, яка набрала законної сили 17 листопада 1998 року, з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 жовтня 1998 року, до повноліття дитини (а.с.13).
Тож, позов слід задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо покладення на відповідача обовязку про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу у розмірі 200,00 грн. суд дійшов таких висновків.
На підтвердженні здійснення зазначених витрат позивачем надана суду квитанція про прийняття грошових коштів, видана адвокатом ОСОБА_5 (а.с.17).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ.
Згідно із вищезазначеною постановою, в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до розяснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Доказів про те, що вказана у квитанції про прийняття грошових коштів у розмірі 200,00 грн. особа ОСОБА_5 є адвокатом, а саме копії свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю, так само як і договору про надання правової допомоги суду не надано та про наявність таких доказів не зазначено.
За таких обставин, у задоволенні вимог позивача про відшкодування відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 200,00 грн. слід відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 551,20 грн.
На підставі ст.ст. 194,195 СК України, керуючись ст. ст. 88, 209, 214-215, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментам задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: О.В. Каліуш