Справа № 761/5486/16-ц
Провадження № 2/761/3790/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення грошових коштів за завдання шкоди майну внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (надалі - відповідач), третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, в якому просив стягнути на свою користь кошти невідшкодованої страхової суми внаслідок порушення правил дорожнього руху у розмірі - 50 000,00 грн.; 3% річних у розмірі - 1 237,00 грн.; пеню у розмірі - 21 945,20 грн.; інфляційні втрати у розмірі - 16 003,74 грн.; витрати понесені по оплаті експерта у розмірі - 700,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі - 898, 87грн.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 22.10.2014 року в населеному пункті смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області на автодорозі сполученням «Бориспісль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, за кермом якого знаходився ОСОБА_3. ОСОБА_2 загинув на місці пригоди.

Згідно Постанови про закриття кримінального провадження №0000464 від 26.02.2015 року, виданої Прокуратурою Полтавської області, ДТП відбулось внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 10.1, 12.1, 12.4, 12.9 б) ПДР України.

Внаслідок ДТП, автомобілю ОСОБА_1 заподіяно значну матеріальну шкоду та відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 16.03.2015 року складає у розмірі 122 507,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», до якої позивачем було направлено вимогу від 17.03.2015 року про сплату страхового відшкодування за пошкоджене майно у розмірі страхової суми за Полісом №АС/9989682, яка дорівнює 50 000,00 грн. Дану вимогу відповідач отримав 23.03.2015 року. Незважаючи на обов»язок боржника - відповідача виконати свої зобовязання, вказані кошти позивач не отримав, а відтак, позивач отримав збитків, оскільки національна валюта - гривня зазнала інфляції.

Зважаючи на вимоги законодавства (ст.ст.526, 549, 612, 625, ЦК України), вимог п.36.5 статті 36 Закону України №1961 «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач прострочив виконання зобов»язання з 25.03.2015 року по 20.01.2016 року. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача кошти 3% річних у розмірі - 1 237,00 грн.; пеню у розмірі - 21 945,20 грн.; інфляційні втрати у розмірі - 16 003,74 грн., також витрати понесені по оплаті експерта у розмірі - 700,00 грн., витрати по сплаті судового збору - 898, 87грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, але в заяві від 30.05.2016 року (а.с. 46) просив розглядати дану справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак представників у судове засідання не направили, про причини їх неявки суд не повідомили.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 22.10.2014 приблизно о 21 годині по автодорозі сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ-Заоріжжя» від м. Кременчук у напрямку м. Київ рухався автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який проїжджаючи в районі 223 км вищевказаної дороги в межах населеного пункту смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області в порушення вимог п.п. 10.1; 12.1; 12.4; 12.9 б); Розділу 34, п. 1 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1206 від 10.10.2001 року з перевищенням максимально допустимої швидкості в межах населеного пункту, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з передньою частиною зустрічного автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів та заподіяні технічні пошкодження транспортним засобам, а їх власникам матеріальні збитки. (а.с. 10)

Згідно Постанови прокуратури Полтавської області від 26.02.2015, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000464 від 23.10.2014 року, закрито у зв'язку з смертю підозрюваного ОСОБА_2 (а.с.10-13). Зі змісту вказаної постанови вбачається про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

В абзаці 4 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 року встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

За таких обставин, суд приймає до уваги вказану постанову прокурора від 26.02.2015 року, як належний та допустимий доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, що мало місце 22.10.2014 року за участю належному позивачу автомобіля.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_2, належить ОСОБА_1 (а.с. 17).

Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_3, внаслідок пошкодження в ДТП 22.10.2014р. дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 122 507,00 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №54 складеного 16.03.2015року. (а.с 7-9)

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, у зв'язку з даним ДТП позивач також поніс матеріальні витрати, у розмірі 700,00 грн. за проведення експертизи автотранспортного засобу FIAT DUCATO д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.9)

Судом встановлено, 04 березня 2014 року між ПрАТ «Страхова Компанія «Еталон» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АС/9989682, за яким останній застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки FORD FIESTA д.н.з. НОМЕР_5 (а.с. 16).

Сума страхового відшкодування за цим договором становить 50 000,00 грн., за виключенням франшизи - 500,00 грн.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Крім того, статтею 12.1 Закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості матеріального збитку, завданого у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу позивача, та витрат понесених по оплаті експерта є законним, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Зокрема з ПрАТ «Страхової компанія «Еталон» на користь позивача підлягає стягненню сума - 49 500,00 грн., як невиплачене страхове відшкодування за виключенням франшизи 500,00 грн.

Оскільки зазначені кошти так і не були виплачені, 17.03.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача, яким отримано 23.03.2015р. вимогу про сплату страхового відшкодування за пошкоджене майно, між тим вона залишена поза увагою (а.с. 14-15).

Зважаючи на прострочення грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування.

Відповідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

При визначенні періоду нарахування пені судом враховано, що відповідно до вимог ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, перерахування пені повинно відбуватись з 23.06.2015 року, зважаючи на отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування 23.03.2016 року (90 днів з дати отримання).

Виходячи з розрахунку за період з 23.06.2015 року по 20.01.2016 року, враховуючи офіційну інформацію Національного банку України (http://www.bank.gov.ua) облікової ставки за розрахунковий період, суд вважає за необхідне перерахувати пеню з суми 49 500,00 грн., яка за підрахунком суду в системі «Ліга» складає у розмірі 14 462,14 грн., яку суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційні втрати.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 року передбачено, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

Вказані обставини вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляції.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст 88 ЦПК Ураїни, суд визначає суму судового збору, пропорційно до суми задоволених вимог.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 74, 79, 81, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232,294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі - 49 500,00 грн.; пеню у розмірі 14 462,14 грн.; витрати понесені по оплаті експерта у розмірі - 700,00 грн.; а також витрати по сплаті судового збору у розмірі - 646,62 грн., а всього загальною сумою 65 308,76 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачами до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: