Справа № 463/1380/15 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2056/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Шандра М.М., Струс Л.Б.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України, третьої особи: Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року в позові ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України, третьої особи: Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівської області відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на невідповідність дійсним обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції виходив з того, що закриття кримінальної справи у звязку з дискримінацію повязане зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність, не із встановленням фактичних обставин у справі, а відтак не є реабілітуючою обставиною та не може бути підставою для відшкодування шкоди. Із зазначеним апелянт не погоджується повністю, оскільки відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 р., відшкодуванню підлягає шкода завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального обшуку, виїмки та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Також звертає угаву суду на те, що 28 грудня 2010 року Франківським районним судом позивача було визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 367 КК України та наказом Головного Управління МВС України у Л/о від 22 серпня 2011 року за № 262 о/с ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади помічника оперуповноваженого відділу карного розшуку Львівського міського управління ГУМВС у Львівській області. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.04.2014 року кримінальну справу за обвинуваченням у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України закрито на підставі п.2. ч.1. ст.. 6 КПК України (в редакції 1960 року) та ст. 5 КК України за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу злочину у звязку з декриміналізацією. 26 грудня 2014 року Львівський окружний адміністративний суд виніс постанову у справі за позовом ОСОБА_2В до Головного управління МВС України у Л/о, про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення на час вимушеного прогулу, якою задоволено позовні вимоги. У звязку з чим ОСОБА_2 було поновлено на посаді помічника оперуповноваженого оперативно - розшукового сектору відділу карного розшуку Львівського міського управління ГУ МВСУ у Л/о з 23.08.2011 року. Стягнуто з ГУ МВСУ в користь апелянта грошове забезпечення на час вимушеного прогулу в розмірі 7950 грн. 64 коп. В частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць в сумі 1473,52 грн. допущено негайне виконання. Таким чином вважає, що закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю в діях складу злочину, а також у зв»язку з тим, що його було поновлено на займаній посаді, рішення суду набрало законної сили було повністю реабілітовано та свідчить про наявність права на відшкодування шкоди. Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, оскільки порушення кримінальної справи і досудове слідство відбувалось законно, у відповідності до діючого на той час кримінально-процесуального та кримінального законодавства. Лише після законодавчо введеної декриміналізації ч.3ст.364 КК України на підставі Закону України від 21.04.2014року «Про внесення змін до Кримінального та Криміналь-процесуального кодексів України» щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції» виникли правові підстави для закриття кримінальної справи, порушеної проти позивача. Однак ці підстави є нереабілітуючі.

Судом повно та всебічно з»ясовано обставини, які мають значення у справі, встановлено правовідношення сторін та застосовано закон, який їх регулює.

Відповідно до ст.1176 ЦК шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальну справу закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність неправомірних дій органу досудового слідства чи суду у кримінальній справі, порушеній відносно ОСОБА_2, які б давали підстави для відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.308 ЦПК, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги як необґрунтовані та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді: