АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №654/4523/13-ц Головуючий в І інстанції:Сіянко В.М. Номер провадження: 22-ц/791/1833/16 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6, на рішення Голопристанського районного суду м.Херсона від 22 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_8, про визнання договорів позики та іпотеки припиненими,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_7 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 квітня 2010 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір позики, за умовами якого вона отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 400 000 гривень, що еквівалентно 50 000 доларів США строком до 06.04.2011 року. Того ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_7 зобовязалась відповідати своїм нерухомим майно, яке знаходиться за адресою : вул..Д.Бідного, буд.14 с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, перед позикодавцем за виконання своїх зобовязань, що виникли із вищевказаного договору позики.

06 лютого 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено додаток до договору позики від 06 квітня 2010 року, згідно з яким, на момент його підписання ОСОБА_7 погашено борг в сумі 40000 доларів США, та передбачено сплату відсотків за користування позикою в розмірі 8% щомісячно.

Позивач вказує, що в період з травня 2011 року по листопад 2011 року вона сплатила ОСОБА_6 решту боргу за договором позики та відсотки передбачені додатком до договору в сумі 18 000 доларів США. Однак, відповідач відмовляється оформити у нотаріуса документи, які свідчать про виконання нею договору позики та відсутність боргу. Просила суд визнати її зобовязання за договором позики припиненим та визнати припиненим сам договір позики, визнати припиненим її зобовязання за договором іпотеки від 06 квітня 2010 року та визнати припиненим договір іпотеки.

Заочним рішенням Голопристанського районного суд Херсонської області від 22 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано зобовязання ОСОБА_7 за договором позики, укладеним між нею та ОСОБА_6 06 квітня 2010 року, а також сам договір позики припиненими. Визнано зобовязання ОСОБА_7 за договором іпотеки, укладеним між нею та ОСОБА_6 06 квітня 2010 року , зареєстрованим у реєстрі за № 599, а також сам договір іпотеки припиненими.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, в апеляційній скарзі вказує, що про існування заочного рішення ОСОБА_6 стало відомо тільки 04 березня 2016 року. Не заперечуючи факт повернення ОСОБА_7 боргу в сумі 40 000 доларів США, зазначає, що після підписання додатку до договору позики з 02 лютого 2011 року позивач борг в сумі 10 000 доларів США йому не повертала, тому у суду не було підстав вважати договори позики та іпотеки припиненими. Просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_9, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобовязання ОСОБА_7 за договорами позики та іпотеки припинились виконанням, проведеним належним чином. Однак з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки суд зробив його через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи слідує, що 06 квітня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 400 000 гривень, що еквівалентно 50 000 доларів США строком до 06 квітня 2011 року (а.с.4).

06 квітня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким ОСОБА_7 зобовязалась відповідати своїм нерухомим майно, яке знаходиться за адресою: вул..Д.Бідного, буд.14 с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, перед позикодавцем ОСОБА_6 за виконання своїх зобовязань, що виникли із вищевказаного договору позики (7,8).

06 лютого 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено додаток до договору позики від 06 квітня 2010 року, яким внесено зміни до договору позики та викладено п.2.1. договору в наступній редакції : «позика надається строком на один рік та шість місяців. Кінцевим строком повернення позики є шосте жовтня 2011 року. Повернення позики (її частини) підтверджується письмовою розпискою позикодавця. Інші умови договору позики від 06 квітня 2011 року залишилися без змін (а.с.5).

Відповідно до ст.526,530,610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п.2.1 укладеного між сторонами договору позики повернення позики (її частини) підтверджується письмовою розпискою Позикодавця.

Зі змісту власноруч написаної розписки ОСОБА_6, яка названа «Доповнення до договору від 06.04.2010 року», справжність якої підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_6, слідує, що він дав в борг ОСОБА_7 50 000 доларів США згідно іпотечного договору від 06.04.2010 року під 8% щомісячно. Отримав з 06.04.2010 року по 06.02.2011 рік 40 000 доларів США (а.с.6).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв до уваги, як факт виконання зобовязання ОСОБА_7 по поверненню позики в сумі решти 10 000 доларів США, рукописний текст на примірнику ОСОБА_7 договору позики наступного змісту «получил 4000 у.е. (май), получил июнь 4000 у.е., получил июль 4000 у.е., получил август 4000 у.е., получил сентябрь 4000 у.е., получил проценты октябрь 4000 у.е., получил проценты ноябрь 4000 у.е.» (а.с.4 звор.стор).

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_10 коштів від ОСОБА_7 з 02 лютого 2011 року не отримував, вищевказаний текст на примірнику ОСОБА_7 договору позики не писав.

ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що починаючи з травня 2011 року віддавала кошти довіреним особам ОСОБА_10, які і писали відмітки про отримання коштів на її примірнику договору та мали їх передати ОСОБА_10. При цьому позивач підтвердила, що жодних документів, які б підтверджували повноваження вказаних осіб на отримання коштів від імені ОСОБА_10 не було.

Відповідно до ч.2 ст.527 ЦК України кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Враховуючи, що пунктом 2.1 укладеного між сторонами договору позики (як в первинному змісті, так і після внесення змін в даний пункт 06 лютого 2011 року) повернення позики (її частини) підтверджується письмовою розпискою Позикодавця, а така розписка у позивача відсутня, у суду не було підстав визнавати виконаним зобовязання ОСОБА_7 за договором позики та відповідно припиненим даний договір.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно п.2.1. укладеного між сторонами 06 квітня 2010 року договору іпотеки зобовязання, що забезпечені іпотекою, вважаються виконаними, якщо наявне погашення позики іпотекодавцем в загальній сумі та в строки, як то передбачено умовами договору позики від 06 квітня 2010 року (основне зобовязання). Пунктом 2.3 передбачено, що у разі часткового виконання зобовязань Іпотекодавцем іпотека зберігається в початковому обсязі.

Враховуючи, що позивачем не доведено факт виконання договору позики, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що у суду не було підстав визнавати договір іпотеки припиненим.

Переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову, витрати понесені відповідачем на сплату судового збору підлягають стягненню з позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.526,527,530,610,599,1049,1052 ЦК України, ст.17 ЗУ «Про іпотеку», та керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2013 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати на сплату судового збору в сумі 252,06 гривень.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Склярська

ОСОБА_3