Справа № 489/4682/15-ц
Номер провадження 2/489/92/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30 травня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та зобов'язання внести зміни до актового запису,

встановив

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні сина не приймає, життям дитини не цікавиться.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, зобов'язати відділ Державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідний актовий запис до книги реєстрації, змінити прізвище малолітнього ОСОБА_4 з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» та видати нове свідоцтво про народження дитини.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явися, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи органу опіки та піклування підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Прокурор вважала, що позбавлення батьківських прав не порушить прав дитини, оскільки батько самоусунувся від спілкування з дитиною.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.

Згідно з довідкою від 18.05.2015 ОСОБА_4 зареєстрований разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вказує на те, що значний проміжок часу відповідач не спілкується з дитиною, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.04.2016 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4

Аліменти відповідач не сплачує, у зв'язку з чим станом на 01.06.2015 утворилась заборгованість в сумі 6640,55 грн.

Відповідач не спілкується з дитиною, проживає в іншому населеному пункті, не цікавиться дитиною її розвитком, не вітає на дні народження тощо.

Суд враховує те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак виходить з того, що відповідач своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини не виконує та не бере участі у вихованні.

В свою чергу, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про зобов'язання відділу Державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідний актовий запис до книги реєстрації та видати нове свідоцтво, оскільки оскільки позивач спочатку повинна звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану та подати необхідні документи для внесення змін та отримання нового свідоцтва. Суд може вирішувати це питання у випадку відмови органу, тобто при наявності спору.

Відповідно до п. 2 р. 1 Правил державно реєстрації актів цивільного стану в Україні (далі - Правила) відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно з п. 33 Правил на підставі рішення суду про позбавлення батьківських прав, що набрало чинності, в день надходження копії такого рішення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день його пред'явлення особою, зазначеною в рішенні суду, у графі "Для відміток" актового запису про народження зазначається: "Батьки (батько, мати) позбавлені батьківських прав на підставі рішення (назва суду). Учинений запис засвідчується підписом посадової особи і печаткою відділу державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках відомості про батьків з актового запису не виключаються. Одночасно відповідні відомості вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Тому з батьків, якого позбавлено батьківських прав, свідоцтво про народження дитини повторно не видається.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 СК України дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків, отже позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зобов'язання внести зміни до актового запису -задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Змінити прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на прізвище матері «ОСОБА_4».

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв