У Х В А Л А

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія", приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 054 грн 62 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в указаній справі.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", правових норм розділів ІІІ, IV, V, VI, VII Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року, постанову Вищого господарського суду України від 21 березня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що відповідач є винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, під час розрахунку страхового відшкодування приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (далі - ПАТ "Страхова компанія "ВУСО") застосовало пункт 16.17.1 договору добровільного страхування, за яким сума збитку розраховується пропорційно відношенню страхової вартості транспортного засобу у наступних випадках: коли дійсна вартість транспортного засобу, розрахована експертом на момент страхового випадку перевищує страхову суму більш ніж на 10 %, та згідно із розділом 3 договору страхова сума на момент укладення договору складала 129 050 грн, а звітом ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" від 9 лютого 2015 року визначено дійсну вартість застрахованого транспортного засобу на момент страхового випадку в розмірі 195 080 грн 97 коп., що перевищує страхову суму більш ніж на 10 %. Згідно із статтями 9, 22, 29 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтею 1194 ЦК України з відповідача стягнуто 50 054 грн 62 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка складається із суми сплаченої на відновлення майна - 89 792 грн 28 коп. та втрати товарної вартості майна - 9 262 грн 34 коп., за вирахуванням виплаченого ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" страхового відшкодування - 47 779 грн 34 коп. і страхового відшкодування ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" - 1 220 грн 66 коп., в межах ліміту відповідальності за мінусом франшизи.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2012 року, що надана заявником для порівняння, залишено без змін рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову про відшкодування шкоди. У вказаній справі суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції, оскільки позивачем визначено розмір збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу із порушенням вимог п. 1.6 договору страхування, тому він не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику. Порушення полягали у тому, що подані позивачем розрахунки не відповідають вимогам, що ставляться до фінансово-розрахункових документів, за своїм змістом є суперечливими: одні й ті ж автозапчастини дублюються двічі за різною ціною, оформлені на бланку товариства; запчастини, подані у переліку позивачем не співпадають із переліком запчастин, що потребують заміни згідно протоколу огляду транспортного засобу.

Постановою Вищого господарського суду України від 21 березня 2016 року, що надана заявником для порівняння, залишено без змін рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості з тих підстав, що позивачем не доведено факт прийняття транспортних засобів на ремонт, а також факт надання послуг з їх ремонту.

Порівняння змісту наданого для прикладу судового рішення зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія", приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк