АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5248/15-ц Номер провадження 22-ц/786/43/16Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі Діхтяр Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Капітал"

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Капітал" про визнання частково недійсним кредитного договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до ПАТ "ОСОБА_2 Капітал". В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 14 січня 2014 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір, згідно умов якого їй надано кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 36 місяців. Пунктом 2.5 цього договору встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2% від суми кредиту. Посилаючись на те, що умови даного пункту Договору суперечать вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також положенням Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та є нікчемними, просила визнати п. 2.5 кредитного договору від 14 січня 2014 року недійсним.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2015 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 08 грудня 2015 року про виправлення описки, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним пункт 2.5 Договору від 14 січня 2014 року, укладеного між ПАТ "ОСОБА_2 Капітал" та ОСОБА_3 щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2% від суми кредиту. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ПАТ "ОСОБА_2 Капітал" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість судового рішення внаслідок порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило оскаржуване ним рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

При цьому вказувало, що висновок суду, про те, що п. 2.5 Кредитного договору є недійсним, оскільки така комісія стягується Банком за дії, які той здійснює на власну користь, є помилковим

На вищевказану апеляційну скаргу, ОСОБА_3 надала своє заперечення, в якому, спростовуючи доводи відповідача, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що 14 січня 2014 року між АТ "ОСОБА_2 Капітал" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого позивачу надано кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 24% річних за користування овердрафтом.

Пунктом 2.5 цього договору встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2% від суми кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, та визнаючи недійсним оспорюваний нею вищевказаний пункт укладеного сторонами Кредитного договору, суд першої інстанції вважав незаконним встановлення у кредитному договорі сплати щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсацію супутніх послуг банку за рахунок позивача, виходячи з того, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Так, згідно положень п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 10 травня 2007 року, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, можливість встановлення оплати за обслуговування кредитної заборгованості передбачена Правилами №168, а обслуговування кредитної заборгованості не є діями, які банк здійснює на власну користь.

Частиною четвертою ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту, зокрема, зазначається, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов"язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

За змістом ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до п. 8 ст. 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність, банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

З огляду на вищевикладене, аналіз положень п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, у їх системному звязку з наведеними нормативними приписами не дає підстав вважати комісію за обслуговування кредитної заборгованості платою споживача на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В свою чергу, в пропозиції /оферті/, адресованій до Банку укласти договір карткового рахунку та договір страхування, позивач підтвердила, що в день подання до Банку цієї пропозиції, вона ознайомлена з останньою чинною редакцією Умов з усіма змінами, Правил користування платіжними картками Банку та Тарифами, які розміщуються Банком на інформаційних стендах у відділеннях Банку та на його офіційному сайті та зобовязалася періодично (не рідше 1 разу на місяць) ознайомлюватися з ними. Також зазначила, що до підписання нею цієї оферти, вона була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та умови кредитування Карткового рахунку (у формі овердрафту), а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, в тому числі з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань позичальника, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту /а. с. 5/.

З наведеного слідує, що позивача, перед укладанням кредитного договору, було ознайомлено в письмовій формі з умовами кредитування карткового рахунку, про що зазначено в самій Пропозиції укласти договори /оферті/.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що договір містить такі умови, які узгоджені сторонами та не суперечать наведеним вище вимогам закону.

Оскільки у спірному договорі плата за обслуговування кредиту визначена не за формулою зі змінними величинами, а чітко фіксованою сумою, то така умова не суперечать положенням ч. 5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, -висновок суду про те, що послуги ПАТ "ОСОБА_2 Капітал" при обслуговуванні кредитної заборгованості за овердрафтом є діями, які ОСОБА_2 здійснює на власну користь не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та суперечать наявним у матеріалах справи доказам.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів, приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, судові витрати, понесені відповідачем по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 267 грн. 96 коп. /а.с. 54/, підлягають стягненню на його користь з позивача.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України,колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Капітал" задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 вересня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонер-ного товариства "ОСОБА_2 Капітал" про визнання частково недійсним кредитного договору відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Капітал" понесені ним судові витрати в розмірі 267 грн. 96 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: