У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»; банк) звернулось до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 21 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 4408 і додаткову угоду

№ BL 4408/ BL4408-KL + до генерального договору про надання кредитних послуг № BL 4408. Індивідуальною угодою обумовлено надання кредитних послуг в рамках ліміту за кредитною лінією в сумі 70 000 США під

14 % річних, з кінцевим терміном повернення до 01 травня 2028 року.

02 вересня 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до генерального договору від 21 травня 2008 року № BL4408, відповідно до якої сторони підтвердили, що станом на 02 вересня 2011 року фактична заборгованість відповідача в рамках кредитної лінії становить

57 177,87 доларів США та з моменту підписання даної угоди фіксується як кредит, без права поновлення у випадку часткового погашення. Вказаною угодою закріплено відсоткову ставку за користування кредитом з 26 серпня 2008 року по 01 вересня 2011 року в розмірі 15,25 %, з 02 вересня 2011 року по 31 серпня 2012 року в розмірі 8,5 % та з 01 вересня 2012 року -

16,25 % річних. За користування кредитними коштами понад строк, встановлено підвищену відсоткову ставку з 02 вересня 2011 року по

31 серпня 2012 року в розмірі 17 % та з 01 вересня 2012 року -

32,50 % річних. Розмір такої підвищеної відсоткової ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

07 червня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до генерального договору від 21 травня 2008 року № BL4408, відповідно до якої, сторони домовились, що станом на 07 червня 2013 року фактична заборгованість відповідача за індивідуальною угодою становить 59 477,58 доларів США, з яких: 426,24 доларів США - не сплачена заборгованість минулих періодів за кредитом, 3 963,96 долари США - не сплачена заборгованість минулих періодів за відсотками, 54 938,59 доларів США - сума кредиту та 148,79 доларів США - сума нарахованих відсотків. Пунктом 1.3.2. додаткової угоди № 2 сторони узгодили плату за кредит: з 07 червня 2013 року по 30 листопада 2013 року відсоткова ставка становить 3,70 % річних; з 01 грудня 2013 року - 16,77 % річних.

07 червня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до генерального договору від 21 травня 2008 року № BL4408 відповідно до якої, сторони передбачили, що плата за користування кредитом не може перевищувати 16,77 % річних, а за користування понад встановлений строк - 33,54 % річних.

28 листопада 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 4 до генерального договору від 21 травня 2008 року № BL4408, відповідно до якої встановлено з 01 грудня 2013 року по 31 травня 2014 року базову відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 5 % річних, а з 01 червня 2014 року - 17 % річних. Підвищена відсоткова ставка з 01 липня 2014 року встановлюється в розмірі 34 % річних.

У встановлений строк відповідач не повернув суму кредиту, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 62 625,28 доларів США, що еквівалентно 811 125 гривням 01 копійці, з яких: 54 616,65 доларів США (707 397 гривень 05 копійок) - сума кредиту, що стягується достроково; 641,61 долар США (8 310 гривень 16 копійок) - прострочена заборгованість за кредитом; 7 316,67 доларів США (94 765 гривень 79 копійок) - відсотки за користування кредитом; 50,34 доларів США (652 гривні 01 копійка) - підвищені відсотки за користування кредитом, які позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по Генеральному договору про надання кредитних послуг № ВL4408 від 21 травня 2008 року, Додатковій угоді BL4408/BL4408-KL+ від 21.05.2008 р. (Індивідуальній угоді), Додаткових угодах № 1 від 02.09.2011 р., № 2 від 07.06.2013 р., № 3 від 07.06.2013 р. та № 4 від 28.11.2013 р. в розмірі 62 625,28 доларів США, що еквівалентно 811 125, 01 грн., а також судовий збір в розмірі 3 654 гривні.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року змінено, зменшено суму стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» із 62 625,28 доларів США, що еквівалентно 811 125,01 грн. до 62 581,95 доларів США, що еквівалентно 810 564,41 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Встановивши, що відповідач належним чином не виконував умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про стягнення заборгованості на підставі ст. ст. 526, 530, 629, 1054, 1050 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, з урахуванням висновку судово-економічної експертизи від 23 жовтня 2015 року, яким встановлено, що порядок зарахування платежів відповідача в рахунок повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом частково не відповідає положенням спірного кредитного договору в частині сплати відсотків і тіла кредиту, вказаних у розрахунку заборгованості за кредитним договором, дійшов правильного висновку про зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І.М.Завгородня В.І.Мартинюк О.М.Ситнік