Провадження № 2/520/1286/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Прохорова П.А.
при секретарі Цвігун А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -
Позивач вказує, що 10.05.2014року померла його мати - ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина на вказане домоволодіння та земельну ділянку.
22.02.2013року, як зазначає позивач, його мати склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №3-82, відповідно до якого вона все своє майно заповідала йому - ОСОБА_1.
Позивачі вважають, що він фактично спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, а також у встановлений законом строки звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою.
Однак, нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку та витяг з Державного земельного кадастру.
У судовому засіданні 03.02.2016року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача про час та місце судових засідань повідомлений належним, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав.
Третя особа - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, у судові засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, письмові пояснення на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про народження серія IV-УР № 1136888 від 22.11.1964року.
Співвласником вказаної земельної ділянки була також ОСОБА_2.
Крім того, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 липня 2005року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 25 червня 2005року №858, належало 69/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139.
Так, 14 листопада 2007року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до Одеського міського управління земельних ресурсів з нотаріально посвідченою заявою, якою встановили порядок користування зазначеної земельної ділянки, згідно схеми розподілу земельної ділянки, у такому порядку: у користування ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка, площею 0,0462га, яка зазначена на схематичному плані розподілу літерами: А-Б-В-Г-Д-Є-А, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); у користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка, площею 0,0478га, яка зазначена на схематичному плані розподілу літерами: В-Е-Ж-З-І-Є-Д-Г-В, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); в спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебуває межа земельних ділянок, зазначена на схематичному плані розподілу літерами: Є-Д-Г-В.
22.02.2013року ОСОБА_3 було складено заповіт, з якого вбачається, що все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповідає своєму сину ОСОБА_1, 24.10.1964року народження.
Зазначений заповіт посвідчений ОСОБА_6, державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3-82.
10 травня 2014року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖД № 376640, актовий запис №5047 від 12 травня 2014року.
Після її смерті, 25 червня 2014року ОСОБА_1 звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої мати - ОСОБА_3.
11.08.2015року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 10 травня 2014року, на 69/100 часток домоволодіння під №139, розташованого в місті Одесі по вулиці Авдєєва-Чорноморського.
Зазначене свідоцтво було зареєстровано в реєстрі за №2-1336.
Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 серпня 2015року, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0940га, яка розташована в місті Одесі по вулиці Авдєєва-Чорноморського, 139, після смерті ОСОБА_3, оскільки вістуні правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку площею 0,0940га, яка розташована в місті Одесі по вулиці Авдєєва-Чорноморського, 139, та витяг з Державного земельного кадастру.
На виконання вимог ухвали суду Третя Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлої 10 травня 2014року, зі змісту якої вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1, який спадщину прийняв шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Крім того, листом від 28.12.2015року за №01-19/3659-06 Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив суд про те, що 13.07.2010р. Одеською міською радою прийнято рішення № 6109-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у спільну сумісну власність гр. гр. ОСОБА_3, ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0940 га за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва- Чорноморського, 139, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».
Отже, судовим розглядом встановлено, що після поділу земельної ділянки, ОСОБА_3 не встигла зареєструвати в Управлінні Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області право власності на 0,0478га земельної ділянки, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139, тобто не встигла отримати відповідний державний акт, оскільки 10 травня 2014року померла.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ст. 1235 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановлено ст. 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.
Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
При викладених обставинах, враховуючи, що ОСОБА_1, який є єдиними спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, своєчасно звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку, суд зазначає, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 у вигляді земельної ділянки, загальною площею 0,0462 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139, у звязку з чим, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за заповітом, після смерті матері - ОСОБА_3, на земельну ділянку, загальною площею 0,0462 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139.
Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста ОСОБА_4 апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров