Справа № 226/646/16-ц
Справа № 226/646/16-ц
Провадження № 2-о/226/62/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мирноград Донецької області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Димитровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в обґрунтування якої вказав, що він народився 03.09.1964 року в с.Желанна Красноармійського району Донецької області, про що видане свідоцтво про народження, в якому не було зазначено його національності, але із зазначенням національності батьків як українці. Шлюб між його батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований 09.10.1950 року, про що Михайлівськоюсільрадою Селидівського району Сталінської області зроблено відповідний актовий запис № 85 й 13.05.1955 року було видано повторне свідоцтво про одруження без зазначення національності чоловіка та дружини. Між тим, його прадід ОСОБА_4 та прабаба ОСОБА_5 були уродженими поляками, про що було зазначено у свідоцтві про народження його баби ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданому 14.01.1950 року Черно-Острівським рай бюро ЗАГС. Також, у свідоцтві про шлюб між його дідом ОСОБА_7 та його бабусею ОСОБА_8, національність останньої вказана як полька, а національність діда українець. Від шлюбу його бабусі та діда 24.11.1931 року у с.Водички Хмельницької області народилася його мати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, у повторному свідоцтві про народження його матері, виданому 08.07.2004 року відділом реєстрацій актів цивільного стану Хмельницького реєстраційного управління юстиції, національність його бабусі Салбай (ОСОБА_8 до шлюбу) Юзі Мартинівни вказана як українка, замість полька. Зазначене пояснюється тим, що після другої Світової Війни, коли люди масово відновлювали втрачені документи, часто зазначали іншу національність, приховуючи свою справжню національність, опасаючись бути репатрійованими до ОСОБА_10 в 50-му році минулого століття, втратити родинні звязки, роботу, господарство. Окрім того, не тільки у свідоцтві про його народження, а і в паспорті громадянина України не вказано його національності, в нього немає даних про існування будь-яких документів, що визначають його національність. Він відносить себе до польської національності, оскільки його прадід, прабабуся, бабуся були уродженими поляками, його мати також вважала себе полькою, його бабуся та мати виховували його відповідно до польських традицій, сповідали римо-католицьку віру. На даний час він бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, щоб зберегти своє польське етнічне походження. З метою впорядкування власних документів, задля підтвердження польського походження із зазначенням належності його особисто та його нащадків до польської національності, для реалізації їх особистих прав на отримання можливості користуватися окремими пільгами та гарантіями, що передбачені законодавством ОСОБА_10 для громадян пострадянських республік польського походження заявник просить суд встановити юридичний факт того, що його національність поляк.

ОСОБА_1 до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмов повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи Димитровський міський відділ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду також не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом на підставі свідоцтва про народження серії VІ-УР № 1112719, копії запису акта про народження № 81, виданих виконкомом Іванівської сільської ради Красноармійського району Донецької області 28.09.1964 року, встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, національності яких у вказаних документах вказані як українці (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого повторно Міхайловською сільрадою Селидівського району Сталінської області 13.05.1955 року на підставі запису акта про шлюб № 85 від 09.10.1950 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_9, 09.10.1950 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила своє дошлюбне прізвище на ОСОБА_2 (а.с.11).

При огляді копії запису акта про шлюб № 85 від 09.10.1950 року встановлено, що національності батьків заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також вказані як українці (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження матері заявника серії І-БВ № 173929, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького районного управління юстиції 28.07.2004 року, батьками ОСОБА_9 (після шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_7 та ОСОБА_12, національності яких вказані як українці, що також підтверджується копєю запису акта про її народження № 112 від 19.01.1950 року (а.с.9).

Відповідно до копії запису акта про народження № 79 від 14.01.1950 року та свідоцтва про народження серії ЯЦ № 043443, виданих Черно-Островським районим бюро ЗАГС 14.01.1950 року, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, національності яких вказані як поляки (а.с.10, ).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого станом на 17.12.2016 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, національність якої вказана як полька, з 16.02.1953 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, національність якого вказана як українець (а.с.12).

Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно за ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У часи СРСР з моменту народження людини дані про його етнічну належність заносились в його персональні дані - свідоцтво про народження органів ЗАГС і далі - в «картку персонального обліку» МВС - на основі національності його батьків. По досягненню громадянином СРСР віку 16 років йому видавався паспорт, куди, згідно Положенням про паспортну систему в СРСР, затверджену постановою Ради Міністрів СРСР № 677 від 28.08.1974, вносились і дані про національність. Якщо батьки належали до різних національностей, то при видачі паспорту національність визначалась за національністю одного з батьків в залежності від бажання отримувача паспорта.

Таким чином, визначення належності особи до певної національності є її особистим немайновим правом, яке нерозривно пов'язані з особою, і визначається за походженням одного з батьків.

Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей.

Відповідно до абз.4 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07.07.1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Крім того, згідно з п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Із заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити факт, що він є за національністю поляком.

Між тим, судом встановлено, що в актових записах про народження заявника, про шлюб його батьків, про народження його матері національність батьків ОСОБА_1 зазначена як «українці», зокрема мати заявника не ставила питання визначення її національності як «полька».

Тому підстав для встановлення національності заявника як «поляк» не вбачається.

Керуючись ст.ст.57, 209, 212, 215, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Димитровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.08.2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько