Дата документу 21.12.2016
Справа № 320/8356/16-ц
Провадження № 2/320/4797/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Дараган Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При цьому було встановлено, що позов було подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, позивач зазначає, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, але в поданому позові ним заявляються вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, без конкретизації щодо якої саме частини житлового приміщенні позивач висуває такі вимоги. Разом із цим, до участі у справі інший співвласник житлового будинку не залучений взагалі, а жодної інформації щодо його прізвища, імені, по-батькові та місця проживання позивачем взагалі не зазначено.

Крім того, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зміст позовних вимог не конкретизований.

Зокрема, зміст позовних вимог дещо неконкретизований, оскільки позивачем заявляються майже тотожні вимоги як про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, так і про зняття відповідача з реєстрації в цьому житловому приміщенні.

При цьому позивачем не враховуються ті обставини, що відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження своїм майном, зокрема житловим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового і цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Також позивачем не приймаються до уваги й ті обставини, що вимоги щодо зняття особи з реєстраційного обліку здійснюється відповідним структурним підрозділом виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, такі вимоги є дещо передчасними, оскільки зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, так само як і внесення відповідних записів до домової книги про зняття особи з реєстрації.

Крім того, в порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України відсутні посилання на докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на підтвердження кожної обставини.

Зокрема, позивач, зазначаючи про реєстрацію відповідача в належному йому будинку, в позовній заяві взагалі не зазначає про жодні докази на підтвердження цих обставин, а саме про реєстрацію відповідача в належній позивачу частині житлового будинку, а не в частині, яка належить іншому співвласнику, оскільки позивач є власником лише 1/2 частини житлового будинку.

Крім того, до позовної заяви додано копію тільки першої сторінки витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а не його повну копію.

Крім того, в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, судовий збір оплачений не в повному обсязі.

Так, до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок. При цьому, як вбачається із позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру. Разом з цим, відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що набрала чинності 01 вересня 2015 року, у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на день подання позову до суду складає 551 гривня 20 копійок. Тому, у разі, якщо позивачем заявляються дві вимоги немайнового характеру, вбачається, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 551 гривня 20 копійок за одну неоплачену вимогу немайнового характеру (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: Мелітопольське УДКСУ (м. Мелітополь, Мелітопольський район), 22030001; код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37968956; код банку отримувача (МФО): 813015; рахунок отримувача: 0013; код класифікації доходів бюджету: 22030001; призначення платежу: судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача). При цьому жодних обставин, за наявності яких позивач може бути звільнений від сплати судового збору або йому може бути розстрочено чи відстрочено сплату судового збору, в позові не зазначено. Тому вбачається, що судовий збір оплачений не в повному обсязі.

Вказані недоліки перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказаний позов без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: