АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 665/2164/15-ц Головуючий в І інстанції: Кузьменко А.Д.
Номер провадження: №22-ц/791/1692/16 Доповідач: Майданік В.В.
Р І ШЕ Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Борка А.Л.,

ОСОБА_1А

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства "Вихід-2" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПП "Вихід-2", в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просив: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення його з роботи від 08.05.2014р, визнати незаконним його звільнення та поновити його на роботі на посаді головного агронома підприємства.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що наказом № 5 від 02 квітня 2014 року його було прийнято на посаду головного агронома підприємства на умовах безстрокового трудового договору. 20 серпня 2014 року йому запропонували взяти відпуску за власний рахунок на невизначений термін, що він і зробив. До роботи він мав стати 01 грудня 2014 року, але до роботи у визначений термін його не допустили, обіцяючи вирішити питання на його користь найближчим часом. 12 листопада 2014 року за його заявою було відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст.175 КК України. 23 листопада 2015 року у зв'язку з виплатою йому заборгованості по заробітній платі кримінальне провадження було закрите. 24 листопада 2015 року, під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, він дізнався про те, що наказом №5 від 07 квітня 2014 року його було прийнято на посаду головного агронома підприємства з місячним випробувальним терміном, а наказом № 9 від 08 травня 2014 року його звільнено з займаної посади як такого, що не витримав випробування. Ці накази раніше йому не оголошувалися і не демонструвалися, про них він не знав. Вважає, що видані накази є незаконними.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 26 травня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначила, що суд не врахував, що лише 24.11.2015 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 дізнався про те, що наказом №5 від 7 квітня 2014 року, а не від 02.04.2014 року, з яким він ознайомлювався, його було прийнято на роботу на посаду головного агронома з місячним випробувальним терміном, а також 24.11.2015 року з матеріалів кримінального провадження він дізнався, що був звільнений 08.05.2014 року, як такий що не пройшов випробувальний термін, хоча фактично працював на підприємстві до 20 серпня 2014 року, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків. Заробітна плата йому була виплачена в червні 2015 року за серпень 2014 року, трудову книжку не повернуто до цього часу, про наказ щодо його звільнення йому ніхто не повідомляв. Також вказала, що суд помилково застосував позовну давність, передбачену ст.233 КЗпП України, оскільки 20.08.2014 року він не знав про своє звільнення, а пішов у відпустку без збереження заробітної плати на невизначений термін, а про своє звільнення дізнався лише 24.11.2015 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про що свідчить його підпис.

У запереченні директор ПП "Вихід-2" просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Згідно наказу в.о. директора приватного підприємства «Вихід-2» № 5 від 07 квітня 2014 року позивача ОСОБА_3 прийнято на посаду головного агронома підприємства з місячним випробувальним терміном з 08.04.2014 року (а.с.61).

Наказом представника засновника ОСОБА_4 №9 від 08 травня 2014 року ?Про звільнення ОСОБА_5? останнього звільнено з посади головного агронома з 08.05.2014 року, як такого, що не витримав випробування з посиланням на пункт 1 статті 43-1 КЗпП України (а.с.105).

Із вказаних наказів не вбачається, що позивач був з ними ознайомлений під розпис.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000936 12.11.2014 року до Реєстру було внесено запис за ч.1ст.175 КК України про те, що робітниками ПП ?Виход? не виплачується заробітна плата (а.с.37 зворот).

Відповідно до постанови прокурора прокуратури Чаплинського району від 24.11.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2014 року за ч.1 ст.175 КК України, закрито у зв?язку з відсутністю складу правопорушення. Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що відповідно книги наказів ПП ?Вихід-2? наказом №5 від 07.04.2014 року ОСОБА_3 прийнятий на роботу на посаду головного агронома з місячним випробувальним терміном, в подальшому наказом №9 від 08.05.2014 року його було звільнено з вказаної посади як такого, що не пройшов випробувальний термін. Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 показав, що працював з 02.04.2014 року по 20.08.2014 року, надав журнали, які він особисто вів, посилався, що його бачили інші працівники, і не отримав заробітну плату за 20 відпрацьованих днів серпня 2014 року. 23.11.2015 року від ОСОБА_3 надійшла заява про виплату йому заборгованості по заробітній платі за серпень 2014 року, що підтверджується відповідною розпискою, тому просив закрити кримінальне провадження (а.с.69, 74).

Зазначені обставини підтвердили у судовому засіданні суду першої інстанції свідки: ОСОБА_6, який працював начальником управління сільського господарства Чаплинського району і, обїжджаючи поля літом 2014 року, зустрічав ОСОБА_3 на роботі; ОСОБА_7, який бачив ОСОБА_3 влітку декілька разів на полі підприємства; ОСОБА_8, тракторист який обслуговував ПП ?Вихід-2?, і працював з ОСОБА_3 декілька днів в червні та липні на полі. ОСОБА_3 контролював їх роботу; ОСОБА_8, який також влітку бачив ОСОБА_3, працюючого на полі.

Крім того, той факт, що ОСОБА_3 працював на зазначеному підприємстві до 20 серпня 2014 року підтверджується письмовою розпискою про виплату йому директором ПП ?Вихід-2? ОСОБА_9 заборгованості по заробітній платі за серпень 2014 року в сумі 4000грн. (а.с.69).

Відповідно до ст.26 КЗпП України, в редакції, що діяла на момент прийняття позивача на роботу: при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу (ч.1); в період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (ч.2); випробування не встановлюється при прийнятті на роботу: осіб, які не досягли вісімнадцяти років; молодих робітників після закінчення професійних навчально-виховних закладів; молодих спеціалістів після закінчення вищих навчальних закладів; осіб, звільнених у запас з військової чи альтернативної (невійськової) служби; інвалідів, направлених на роботу відповідно до рекомендації медико-соціальної експертизи. Випробування не встановлюється також при прийнятті на роботу в іншу місцевість і при переведенні на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, а також в інших випадках, якщо це передбачено законодавством (ч.3).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із відсутності на підприємстві посади головного агронома, із недотримання позивачем передбаченого ст.233 КЗпП України 3-місячного строку звернення до суду, оскільки, як зазначив, із позовною заявою про поновлення на роботі позивач звернувся до суду 22 грудня 2015 року, а строк почав спливати з 20 серпня 2014 року. Вважаючи, що строк звернення до суду почав спливати з 20 серпня 2014 року, суд виходив з доведення позивачем факту роботи на підприємстві до 20.08.2014 року.

Однак з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки до нього він прийшов з порушенням норм матеріального права, що згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

В силу ч.ч.1 і 2 ст.27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців; строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця.

Відповідно до ст.28 вказаного кодексу коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Згідно ч.1 ст.43-1 вказаного кодексу розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, незадовільного результату випробування, обумовленого при прийнятті на роботу.

Згідно зі ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Оскільки після підписання наказу про звільнення від 08.05.2014 року позивач ОСОБА_10 фактично продовжував працювати на підприємстві до 20 серпня 2014 року, як це було обґрунтовано встановлено судом першої інстанції (цей факт підтверджується поясненнями позивача, свідків, фактом виплати позивачу відповідачем заробітної плати по 20 серпня 2014 року, що встановлено матеріалами кримінального провадження), то він, в силу ст.28 КЗпП України вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи і про це пояснив позивач при апеляційному розгляді справи, копію наказу про звільнення або трудову книжку позивач не отримав до сих пір, це і не заперечується відповідачем. Відтак місячний строк звернення до суду у справі щодо звільнення позивач не пропустив, оскільки будь-яких інших доказів, крім того, що він дізнався про своє звільнення з матеріалів кримінальної справи, в матеріалах цієї справи немає.

Суд же на вказане уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про те, що позивач дізнався про своє порушене право 20.08.2014 року, і що ним порушено тримісячний строк звернення до суду.

Посилання суду на те, що вказана посада на підприємстві відсутня за штатним розписом не є перешкодою для поновлення на роботі, відповідно до ст.240-1 КЗпП України.

Таким чином рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, оскільки до 20.08.2014 року позивач фактично працював на підприємстві та отримав заробітну плату.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звернувся до суду з немайновими вимогами, то з відповідача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 487,20грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 535,92грн., а всього 1023,12грн.

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309 ЦПК України, на підставі ст.ст.26, 27, 28, 233 КЗпП України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26 травня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до приватного підприємства "Вихід-2" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ представника засновника приватного підприємства "Вихід-2" №9 від 08 травня 2014 року ?Про звільнення ОСОБА_3? про звільнення ОСОБА_3 з посади головного агронома підприємства з 08.05.2014 року, як такого, що не пройшов випробувальний термін згідно п.1 ст.43-1 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді головного агронома приватного підприємства "Вихід-2" з 21 серпня 2014 року.

Рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Стягнути з приватного підприємства "Вихід-2" на користь держави судовий збір в сумі 1023,12грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_11

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_12

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1