Справа № 310/840/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

27 квітня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

при секретарі - Димовій Л.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа: орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказав, що вона є матір'ю відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_4.

Відповідач у шлюбі не перебувала, а батько дитини був записаний зі слів матері.

ОСОБА_3 є матір»ю-одиначкою.

Відповідач вже більше року, як перестала здійснювати свої батьківські обов'язки відносно сина. З 2014 року ОСОБА_4 навчається та перебуває у КУ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-III ступенів» Запорізької обласної ради. Дитина знаходиться на частковому державному забезпеченні з 01.09.2014 року.

Після залишення дитини, з 2013 року відповідач перестала з нею спілкуватися, цікавитися життям дитини, тому саме позивач на кожні вихідні забирає дитину з інтернату і вона перебуває у неї.

Позивач зазначила, що з 2014 року дитина постійно проживає з нею. Крім вихідних днів, на час канікул в інтернаті, дитина теж перебуває постійно у позивача. За цей період часу позивач здійснювала відносно ОСОБА_4 обов'язки щодо виховання, утримання, займалася його освітою, слідкує за його станом здоров'я, купляє речі для навчання, одяг. Позивач вказала, що намагається створити дитині сімейні умови виховання, щоб вона виховувалася у дружбі та любові.

ОСОБА_3 не приймає участі в утриманні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти дитиною.

Відповідач свідомо знехтувала материнськими обов'язками по вихованню сина у самий відповідальний період його розвитку.

Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, суд, врахувавши думку позивача, який не заперечував провести заочний розгляд справи, на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації позовні вимоги позивача підтримав і вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухав пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є донькою позивача.

Встановлено, що ОСОБА_3 має неповнолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач в зареєстрованому шлюбі не перебувала, батько в свідоцтві про народження дитини записаний зі слів матері. Починаючи з 2013 року відповідач перестала піклуватися про свою дитину.

Згідно довідки від 11.01.2016 року № 26 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2014 року навчається та перебуває у КУ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-III ступенів» Запорізької обласної ради та знаходиться на частковому державному забезпеченні з 01.09.2014 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з 2013 року відповідач не спілкується та не цікавитися життям дитини, тому саме позивач на кожні вихідні забирає дитину з інтернату і вона перебуває у неї. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками

Встановлено, що 2014 року на період вихідних днів, на час канікул в інтернаті, дитина перебуває постійно у позивача.

В судовому засіданні встановлено, що за цей період часу позивач здійснювала відносно ОСОБА_4 обов'язки щодо виховання, утримання, займається його освітою, слідкує за його станом здоров'я, купляє речі для навчання, одяг, намагається створити дитині сімейні умови виховання, щоб вона виховувалася у дружбі та любові.

Встановлено, що ОСОБА_3 не приймає участі в утриманні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, а також не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти. Відповідач свідомо знехтувала материнськими обов'язками по вихованню сина у самий відповідальний період його розвитку.

Свідки, опитані судом - ОСОБА_5, ОСОБА_6 зазначили, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов»язки, а дитиною піклується позивач.

Згідно висновку органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 22.04.2016 року № 01-27/385, орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги в частині встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, оскільки встановлення опіки та призначення опікуна здійснюється за поданням органу опіки та піклування.

Суду не надано відповідного подання органу опіки та піклування, тому, у суду відсутні підстави для встановлення опіки та призначення опікуна.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судовий збір з відповідача на користь держави у розмірі 551, 20 грн.

На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м. Душанбе Республіки Таджикистан відносно її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Луначарське, Бердянського району Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п"ятсот п"ятдесят одної гривні), 20 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя: