Ухвала

іменем україни

24 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції, третя особа: державний реєстратор ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, відшкодування моральної шкоди, обмеження власників у переважному праві купівлі частки у праві спільної часткової власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року, додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 при укладенні договору купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в АДРЕСА_1 від 05 липня 2013 року, порушили норми ст. 362 ЦК України, не повідомили її письмово про намір продати частку у спільній частковій власності. Крім того, під час укладання договору не були враховані умови мирової угоди, яку було визнано 13 лютого 2013 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в АДРЕСА_1, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 05 липня 2013 року, скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 1/4 частки жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, індексний номер 3689778 від 05 липня 2013 року, стягнути з ОСОБА_5 на свою користь моральну шкоду в розмірі 23 760 грн, стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 70 тис. грн., обмежити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в переважному праві купівлі в праві загальної часткової власності у випадку продажу будь-якої частки будинку, залишивши відповідачеві можливість здійснення такого права в другу чергу після ОСОБА_4

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_1, який був укладений 05 липня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_5 на 1/4 частки жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 05 липня 2013 року, індексний номер 3689778.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4. витрати зі сплати судового збору в розмірі 365 грн 40 коп.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2016 року зобов'язано Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав власності ОСОБА_5 на 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 05 липня 2013 року, індексний номер 3689778, внесений на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 05 липня 2013 року, індексний номер 3689778.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4. витрати за надання правової допомоги в розмірі 550 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року змінено.

У частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку по АДРЕСА_1 та в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 05 липня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Рішення суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2016 року скасувати; рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року та додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2016 року в частині задоволення позову залишити без змін, в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди скасувати та справу в цій частині передати на новий розгляд; у решті рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, ОСОБА_4 була придбана 1/2 частки жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_4 зареєстровано у встановленому законом порядку.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, за умовами якої сторони досягли домовленості з наступних питань: виділити у спільне користування ОСОБА_5, яка є власником 1/4 частини будинку, та ОСОБА_6, який є власником 1/4 частини будинку, наступне майно: в жилому будинку літ. «А» приміщення № № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, сіни літ. «а» приміщення І, ганок літ. «а1», господарчі будівлі: душ літ. «И», погріб літ. «З», вбиральня літ. «Г», огорожа № 2, частина огорожі № 1 (в'їзд); виділити у власність ОСОБА_4 наступне майно: в жилому будинку літ. «А» приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, ганок літ. «а4», господарчі будівлі: сарай літ. «Б», літня кухня літ. «Д», погріб літ. «В», душ літ. «Е»; частину огорожі № 1 (хвіртка) залишити у спільному користуванні співвласників будинку; визначити порядок користування земельною ділянкою за планом, наданим експертом ХНДІСЕ ім. Бокаріуса ОСОБА_9 як додатковий варіант порядку користування земельною ділянкою; ОСОБА_4 зобов'язалась сплатити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в якості компенсації за виділене майно 5 тис. грн відповідно до погодженого мировою угодою графіку. Умови зазначеної мирової угоди виконані сторонами, проти чого вони не заперечували.

Відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_6 продав ОСОБА_5 1/4 частини будинку.

Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу від 05 липня 2013 року, суд першої інстанції вважав, що зміст договору суперечить нормам ЦК України та порушує порядок володіння та користування спільним майном.

Апеляційний суд не погодився з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах.

Відповідно до ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може звернутись до суду з позовом про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 18 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі інших співвласників будь-який співвласник має право пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця протягом одного року від дня, коли він довідався або міг довідатися про вчинення правочину (ч. 4 ст. 362 ЦК України).

Під час розгляду позову про переведення на підставі ст. 362 ЦК України прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з пред'явленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець, є підставою для відмови в позові.

Вирішуючи такі спори, суд не має права задовольняти позови про визнання правочину недійсним, якщо його метою є переведення на позивача (співвласника майна) прав та обов'язків покупця, оскільки цивільним законодавством передбачено інші наслідки порушення положення ч. 4 ст. 362 ЦК України.

ОСОБА_4 вимоги про переведення на неї прав покупця не заявляла, одночасно з пред'явленням позову на депозитний рахунок суду грошову суму не вносила, між тим вважає правочин недійсним, в тому числі з підстав порушення відповідачами положень ч. 4 ст. 362 ЦК України, проте, у разі порушення положень зазначеної норми цивільним законодавством передбачено інші правові наслідки.

Якщо кілька співвласників бажають скористатися переважним правом купівлі частки, продавець має право вибору покупця відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України.

За таких обставин неповідомлення ОСОБА_4 про відчуження належної ОСОБА_6 частки ОСОБА_5 не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Щодо позову в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в позові в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова