Провадження № 2-сз/369/36/16
УХВАЛА

Іменем України

20.09.2016 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Борщагівка» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Борщагівка» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила повернути їй сплачений судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп..

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на виконання вимог ухвали суду вона сплатила судовий збір за двома квитанціями по 487 грн. 20 коп., що в загальному розмірі становить 974 грн. 40 коп.. Оскільки вона є інвалідом 2-ї групи, то у відповідності до вимог ч. 4 ст. 88 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільняється від сплати судових витрат у всіх судових інстанціях.

Вивчивши заяву та перевіривши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Як встановлено з матеріалів справи, у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 підприємства «Борщагівка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно ухвали судді Києво-Святошинського районного суду від 16 жовтня 2015 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Борщагівка» про стягнення матеріальних збитків і відшкодування моральної шкоди відмовлено. В подальшому на виконання вимог ухвали судді Києво-Святошинського районного суду від 30 жовтня 2015 року у відповідності до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп., та на підтвердження сплати судового збору надала до суду оригінали квитанцій за № 10 від 17 грудня 2015 року на суму 487 грн. 20 коп. та за № 9 від 17 грудня 2015 року на суму 487 грн. 20 коп., які долучені до матеріалів справи (арк. справи № 63-64).

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи позивач ОСОБА_1, змінивши предмет позову та збільшивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 підприємства «Борщагівка» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 12 850 грн. 28 коп. та моральну шкоду у розмірі 90 000 грн..

Як вже було зазначено, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 09 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

У поданій заяві про повернення сплаченого судового збору позивач ОСОБА_1 посилається на те, що у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона як інвалід 2-ї групи звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. Також у своїй заяві ОСОБА_1 посилається на вимоги п. 4 ст. 88 ЦПК України згідно якої у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди 1-ї та 2-ї групи.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Згідно п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» статтею 7 Закону Україн «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що оскільки вона є інвалідом 2-ї групи і у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є особою, яка звільняється від сплати судового збору, тому просить повернути їй сплачений судовий збір при розгляді справи № 369/11283/15-ц.

Проте, з даного приводу слід зазначити наступне.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 не надала суду підтверджуючих документів, що у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» вона є особою, яка звільняється від сплати судового збору, а навпаки, при зверненні з позовом до суду позивач ОСОБА_1 подала клопотання в порядку вимог ст. 82 ЦПК України і просила відстрочити їй сплату судового збору до прийняття судом рішення по даній справі, у задоволенні якого згідно ухвали судді від 16 жовтня 2015 року їй було відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Доказ про те, що вона є інваділом 2-ї групи і відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, позивач ОСОБА_1 надала лише під час роз гляду справи в апеляційному суді, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія довідки МСЕК серії АВ № 0530967, видана 23 лютого 2016 року (арк. справи 171).

Отже, на час ухвалення рішення по даній справі позивач ОСОБА_1 не була звільнена від сплати судового збору, що вбачається з наданої довідки МСЕК серії АВ № 0530967 від 23 лютого 2016 року, оскільки группа інвалідності була встановлена позивачу вже після розгляду справи по суті, а саме 23 лютого 2016 року.

З викладеного вбачається, що в даному випадку відсутні підстави для повернення позивачу сплаченого нею судового збору, оскільки під час розгляду справи в першій інстанції позивач не відносилась до числа осіб, які звільняються від сплати судового збору згідно положень Закону України «Про судовий збір» та сплатила судовий збір за подання позову до суду на загальних підставах, як того вимагає чинне законодавство.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 7 Закону України «Про судовий збір», п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст. 88 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.