Справа № 697/1446/16-ц
№ пров. 2/697/541/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Русакова Г.С.

за участю секретаря Берегової А.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації та про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації та про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказав, що він 5 лютого 2005 року уклав шлюб з відповідачем - ОСОБА_2, на час одруження було обрано спільне прізвище ОСОБА_2. Після цього за проханням дружини в грудні 2004 року здійснив реєстрацію місця проживання дружини за вищевказаною адресою. Спільно вони прожили до січня 2009 року, після чого розлучилися. З того часу відповідач почала проживати за іншою адресою з іншим чоловіком, у 2012 році повторно вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_2, після чого розлучилася вдруге та обрала дівоче прізвище ОСОБА_2. На неодноразові пропозиції позивача добровільно знятися з реєстраційного обліку колишня дружина ОСОБА_2 не реагує, добровільно здійснити зняття з обліку місця проживання відмовляється. Відповідно до витягу про право власності на нерухоме майно від 11.08.2015 року, позивач є власником квартири АДРЕСА_1. З Відповідачем вони не перебувають у родинних відносинах, членом його сім'ї відповідач не є, та відповідач не проживає з 2009 року в даній квартирі. Поскільки права позивача є порушеними для врегулювання спірного питання, він вимушений звернутися до суду. Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом зняття з місця реєстрації ОСОБА_2, 1986 року народження за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, до суду надійшла телефонограма про розгляд справи за відсутності позивача, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Представника третьої особи - центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема,

- з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2015 року (а.с.13), позивач є власником квартири АДРЕСА_1, який останній успадкував;

- з акту фактичного проживання КП «ЖЕК» №233 від 16.05.2016 року (а.с.10), що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично за вказаною адресою не проживає;

- з довідки голови територіального комітету №12 м. Канева - Гребенюк Б.Л. від 07.12.2015 року (а.с.11), що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає з матір'ю по адресу: АДРЕСА_2;

- з довідки депутата Канівської міської ради V скликання Браніцького О.В. від 03.03.2009 року (а.с.12), що ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом.

В ст.47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Ст. 9 Житлового кодексу УРСР визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

В п. 53 Правових позицій судової колегії Верховного Суду України висловлених в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997р. роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.

Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо наймач або члени його сім'ї з поважних причин були відсутні понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а у випадку виникнення спору - судом.

Дослідивши матеріали справи, з достовірністю встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.ст. 319,391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом.

Що стосується позовних вимог в частині зняття ОСОБА_2 з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, то суд вважає такі вимоги передчасними з наступних підстав.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003року № 1382-IV - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи зі змісту ст. 30,35,36,118 ЦПК України, а також загальних засад цивільного судочинства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не можуть бути зобов'язанні до вчинення певних дій, а тому позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідачів необхідно залишити без задоволення.

Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 217 ЦПК України встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи (відповідачів) з реєстрації за місцем мешкання.

Суд вважає, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, які понесені позивачем при розгляді справи та документально підтверджені, зокрема, судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.10,58-60,88,212-215,294 ЦПК України, ст.319, 391,405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації та про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені останнім при подачі позову до суду в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Головуючий / підпис/ Г.С. Русаков

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/1446/16-ц

Головуючий Г . С . Русаков