Справа № 138/2421/15-ц
Провадження №:4-с/138/19/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Лисенко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області скаргу Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» на дії головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Правекс-Банк» (далі заявник) звернулось до Могилів-Подільського міськрайонного суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 (далі головний державний виконавець). Скарга мотивована тим, що 04.10.2016 стягувач направив до Могилів-Подільського ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження з доданими виконавчими листами 138/2421/15-ц, виданих 10.12.2015 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості та судових витрат. Проте головним державним виконавцем 02.11.2016 на підставі п. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесені повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки до заяви про примусове виконання рішення стягувач не додав квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2% суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати. Заявник вважає, що вказані повідомлення є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки станом на день звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження», яка не передбачала сплати авансу стягувачем та подання доказів такої сплати до виконавчої служби. А тому, з урахуванням положень чинного законодавства України щодо дії законів у часі, зокрема ст. 58 Конституції України, головний державний виконавець не мав правових підстав для застосування вказаного закону у редакції чинній з 05.10.2016. Також заявник просить суд зобовязати головного державного виконавця Шаповала С.В. відкрити виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості та судового збору на підставі зазначених виконавчих листів.

Належним чином повідомлені учасники судового розгляду в судове засідання не прибули.

Дослідивши матеріали справи, доданні до скарги, суд при вирішенні скарги виходить з наступного.

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.11.2015 у справі № 138/2421/15-ц позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2709-006/07Р від 08.11.2007 станом на 09.06.2015 у розмірі 26495 доларів США 06 центів. Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» судові витрати у виді судового збору в сумі 3654 грн.(а.с.58-59).

На виконання вказаного заочного рішення суду Могилів-Подільським міськрайонний судом Вінницької області 10.12.2015 за заявою позивача у справі видано виконавчі листи, строк предявлення яких становить 1 рік (а.с. 77-78, 80-81).

04.10.2016 заявник направив на адресу Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заяву про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналами виконавчих листів № 138/2421/15-ц про стягнення заборгованості та судових витрат, виданих 10.12.2015 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області, які отримані ВДВС 10.10.2016 (а.с. 82-83).

02.11.2016 головний державний виконавець Шаповал С.В., розглянувши вказану заяву про примусове виконання виконавчих листів на підставі п. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки до заяви про примусове виконання рішення стягувач не додав квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2% суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати (а.с.79).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 04.10.2016 день звернення заявника з заявою про відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Отже, виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, в даному випадку цивільного процесу.

Частинами 3, 4 статті 2 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Так само і ч. 1 ст. 58 Конституції України закріплює принцип, згідно якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Підстави для відкриття виконавчого провадження визначені ст. 19 Закону.

Так, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження. Під час пред'явлення виконавчого документа або його дубліката до виконання разом з ним подаються: 1) у разі виконання рішення про конфіскацію майна засудженого за вироком суду - копія опису майна і копія вироку. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився; 2) у разі виконання рішення про конфіскацію майна за постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна; 3) у судових справах, за якими застосовано заходи забезпечення позовних вимог, - копії документів, що підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову, у разі якщо такі заходи застосовувалися судом. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 04.10.2016 день звернення заявника з заявою про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, станом на день звернення заявника до Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Закон України «Про виконавче провадження» не передбачав сплати стягувачем авансового внеску та подання доказів його сплати до заяви про відкриття виконавчого провадження.

Норма частини 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи вступила в дію з 05.10.2016, тобто після звернення заявника з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості та судових витрат.

А тому, з урахуванням викладених вище норм законодавства України, зважаючи на те, що заявник 04.10.2016 звернувся до відповідного органу державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження, додавши до неї відповідні виконавчі документи, у межах предявлення таких документів до виконання, у головного державного виконавця Шаповала С.В. не було правових підстав в даному випадку застосовувати норми ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016.

За таких підстав вимога заявника про визнання неправомірними та скасування повідомлень про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 02.11.2016 є обґрунтованою, доведеною, а відтак такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог скарги про зобовязання головного державного виконавця Шаповала С.В. відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих 10.12.2015 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області у справі № 138/2421/15-ц суд зазначає наступне.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Правом визначати який державний виконавець здійснюватиме примусове виконання рішення суду, наділена конкретно визначена відповідальна особа відповідного відділу державної виконавчої служби.

Оскільки після скасування судом повідомлень про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання від 02.11.2016, здійснення виконавчого провадження може бути доручено будь-якому з державних виконавців Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, тобто не виключно ОСОБА_1, тому така вимога заявника, з урахуванням положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 58 Конституції України, ст.ст. 1 ч. 1, 17, 19, 25 ч. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 04.10.2016), ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 05.10.2016), ст.ст. 11 ч. 1, 386, 387 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, що винесені 02.11.2016 головним державним виконавцем Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.Ю.Лисенко