Справа №589/4431/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євдокімова О. П.
Номер провадження 22-ц/788/31/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

26 серпня 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, подавши його на пошту, мотивуючи вимоги тим, що 18 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 3499-035/08Р, згідно якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 15134 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 % річних для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс -Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №3499-035/08Р, згідно якого поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником за кредитним договором.

Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 253 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

Відсотки за користування кредитом, відповідно до пункту 4.5 кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного у пункті 1.2 кредитного договору.

Позичальник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 03 червня 2015 року у нього виникла заборгованість в сумі 28 814,48 доларів США, яка складається з: 10 616 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 423,86 доларів США - заборгованість за процентами; 9 978,43 доларів США - неустойка (пеня) за кредитом; 3 796,19 доларів США - неустойка (пеня) за процентами.

Банк просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість за кредитним договором та судовий збір у сумі 3654 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Правекс Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, вирішити питання щодо залучення до справи правонаступника ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» судові витрати в сумі 10 017,89 грн.

Позивач вказує, зокрема, що суд першої інстанції, вважаючи пропущеним ним строк позовної давності, помилково відрахував початок цього строку від дати несплати ОСОБА_3 чергового платежу, а саме від 31 січня 2011 року, не врахувавши, що станом на 31 січня 2011 року ПАТ КБ «Правекс Банк» не могло бути відомо, чи будуть сплачуватися відповідачем платежі, строк сплати яких ще не настав, тобто в майбутньому, оскільки умовами договору передбачено сплату щомісячних платежів до 18 вересня 2013 року.

Щодо п. 9.2 кредитного договору банк зазначає, що за змістом даного пункту договору, припинення строку користування кредитом відбувається лише після письмово повідомлення банком позичальника. ПАТ КБ «Правекс - Банк» такого повідомлення ОСОБА_3 не надсилав, що виключає можливість припинення строку договору до 18 вересня 2013 року.

Також банк в скарзі посилається на те, що, відповідно до п. 4.4 кредитного договору, позичальник зобов'язується повертати кредит шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 253 доларів США. Таким чином, в будь-якому випадку зміна встановленого п. 1.2 кредитного договору строку не виключає обов'язок повертати кредит частинами, в розмірі 253 доларів США, до дня повного повернення позики, тобто до 18 вересня 2013 року, що не дає суду підстав для відрахування строку позовної давності з 31 січня 2011 року.

Суд, визнавши, що банком був пропущений строк позовної давності, в порушення ст. 213 ЦПК України не встановив, чи наявні будь-які обставини, які б стали підставою для його зупинення. Враховуючи ситуацію, що склалася в останні роки в Україні, ПАТ КБ «Правекс - Банк» не виключає високу ймовірність перебування відповідача протягом певного періоду у складі Збройних Сил України.

Крім того, ПАТ КБ «Правекс - Банк» стало відомо, що ОСОБА_4, який був поручителем за кредитним договором, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З приводу цього банком було направлене до суду першої інстанції клопотання з проханням витребувати у відповідного нотаріуса інформацію щодо наявності спадкоємців після смерті ОСОБА_4 Проте судом не було задоволене зазначене клопотання, а в частині позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 також було відмовлено. Таким чином, судом не було встановлено обставин щодо наявності спадкоємців ОСОБА_4, а в разі їх наявності не було залучено їх до участі в справі в якості правонаступників відповідача. Крім того, судом, всупереч ст. ст. 2, 8, 201, 205, 213 ЦПК України було ухвалене рішення по відношенню до померлого відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду не відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відмовляючи банку у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив позовну давність для звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки прострочена заборгованість за кредитом у відповідача виникла з 31 січня 2011 року. Починаючи з цієї дати відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за договором щодо повернення суми основного боргу за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом, і саме з цього дня банк - позивач дізнався про порушення свого права, а звернувся до суду лише 4 вересня 2015 року.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно п. п. 1.1, 1.2 кредитного договору № 3499-035/08Р від 18 вересня 2008 року банк - позивач надав ОСОБА_3 з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується, за договором № 12 купівлі-продажу транспортного засобу від 17 вересня 2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладання яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного договору, кредит в іноземній валюті на загальну суму 15134 доларів США, терміном з 18 вересня 2008 року до 18 вересня 2013 року зі сплатою 13,99 відсотків річних.

Також згідно умов вказаного кредитного договору №3499-035/08Р від 18 вересня 2008 року:

4.4. Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 253 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

4.5. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п. 1.2 даного договору.

4.6. Платежі, відповідно до даного договору, вважаються здійсненими у встановлений строк, якщо сума відповідного платежу в повному розмірі надійшла на рахунок банку у строки, визначені в п. п. 4.4, 4.5 даного договору. Якщо останній день установленого строку платежу є вихідним, святковим або іншим неробочим днем, позичальник зобов'язаний здійснити відповідний платіж заздалегідь, тобто не пізніше останнього робочого дня, що передує неробочому.

7.1. Банк має право:

7.1.4. При настанні подій, зазначених у п. п. 9.1, 9.2 даного договору, достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок закладеного автомобіля або звернути стягнення на грошові кошти і майно, що належить позичальникові.

7.1.6. Без згоди позичальника в односторонньому порядку змінити чи доповнити умови цього договору, в односторонньому порядку розірвати його та направити на адресу позичальника лист про розірвання договору чи з викладенням змін або доповнень. Зміни та доповнення до цього договору набирають сили з моменту прийняття рішення органом банку, до компетенції якого згідно із законодавством та внутрішніми документами банку віднесено прийняття таких рішень.

9.1. Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених даним договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних банкові внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником даного договору, а позичальник зобов'язаний повернути банку суму заборгованості, що залишилася за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки, а також відшкодувати заподіяні банку збитки в таких випадках:

9.1.1.Якщо позичальник порушує термін платежів, установлених даним договором (п. п. 4.4, 4.5).

9.2. Шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, визначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

10.1. За порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

11.1. Відсотки за користування коштами нараховуються щомісяця, виходячи з фактичної кількості днів у процентному періоді.

11.5. Даний договір діє від дня його підписання і до повного виконання зобов'язань за цим договором (а.с.11-16).

В забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором 18 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 3499-035/08Р, згідно якого:

1.1. Поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №3499-035/08Р від 18 вересня 2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 18 вересня 2013 року у розмірі 15134 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного Договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

4.1. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 18 вересня 2016 року.

4.2. У всьому іншому, що не передбачено даним договором, сторони керуються чинним законодавством України (а.с.19-20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року поручитель ОСОБА_4 помер (а.с.32, 41).

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2016 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закрите провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до померлого поручителя ОСОБА_4

Згідно наданих банком розрахунків, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування грошовими коштами та інших платежів, станом на 03 червня 2015 року відповідач мав загальну заборгованість в розмірі 28 814,48 доларів США, з яких: 10616 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 978,43 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 4424 доларів США - відсотки; 3796,19 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Останній платіж в сумі 300 гр. на погашення тіла кредиту позичальник здійснив 13 грудня 2010 року (а.с.8-10).

05 жовтня 2015 року позичальник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив застосувати позовну давність, посилаючись на те, що, відповідно до розрахунку заборгованості, остання сплата ним за кредитним договором відбулася 13 грудня 2010 року.

Наступний платіж погашення заборгованості за кредитом мав бути здійснений до 10-го числа наступного місяця, тобто до 10 січня 2011 року.

10 січня 2011 року, коли не було сплачено щомісячний платіж, позивач дізнався про те, що він не сплачує ні тіло кредиту, ні проценти, ні комісію, тобто дізнався про порушення свого права і саме з цієї дати почався перебіг позовної давності.

10 січня 2014 року строк позовної давності минув, оскільки він жодних внесків після 13 грудня 2010 року не вносив, а, отже, перебіг позовної давності шляхом виконання зобов'язання не припинявся (а.с.33).

Наполягаючи на застосуванні позовної давності, позичальник правильності розрахунку його заборгованості перед банком не спростував.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір, що випливає з виконання умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, який має борг перед банком.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду про сплив позовної давності за вимогами банку з посиланням на те, що відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, починаючи з 31 січня 2011 року, і банк, звернувшись з позовом до суду 4 вересня 2015 року, пропустив позовну давність.

В той же час суд одночасно зазначив, що початок позовної давності для стягнення щомісячних платежів за договором необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачають, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Суд першої інстанції не врахував правові висновки щодо застосування норм права, неодноразово викладені Верховним Судом України в своїх постановах з питань застосування позовної давності у спорах, що виникають з кредитних правовідносин, які, відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, у постанові від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) Верховний Суд України висловив таку правову позицію.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів.

В постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 Верховний Суд України також зазначив, що висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13.

Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи, що за умовами кредитного договору (п. 4.4) погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником рівними частинами по 253 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань. Останній місячний платіж позичальникові слід було здійснити у вересні 2013 року.

Таким чином, висновок суду про відмову в задоволенні позову з підстав, зазначених в рішенні суду, з посиланням на останній платіж позичальника, який він здійснив 13 грудня 2010 року, є безпідставними.

Відсутні і підстави вважати, що, відповідно до п. 9.2 кредитного договору, в зв'язку з виникненням у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, визначений у п. 1.2 даного договору - 18 вересня 2013 року, припинився достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

Вказаний пункт договору передбачає, що про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника. Таке повідомлення, яке є правом банку як кредитодавця, позичальникові не надсилалось, чого не спростував і позичальник. Необхідність надсилання такого повідомлення як умови припинення строку користування кредитом на підставі п. 9.2 договору, підтверджується і наявністю в кредитному договорі іншої умови, передбаченої п. 9.1 кредитного договору, згідно якої банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених даним договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних банкові внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником даного договору, а позичальник зобов'язаний повернути банку суму заборгованості, що залишилася за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки, а також відшкодувати заподіяні банку збитки у випадку, зокрема, передбаченому п. 9.1.1 договору - якщо позичальник порушує термін платежів, установлених даним договором (п. п. 4.4, 4.5).

Таким чином, хоча сторони кредитних правовідносин і врегулювали у кредитному договорі (п.9.2) питання зміни строку виконання основного зобов'язання, умова настання такої зміни - письмове повідомлення банку позичальнику про припинення строку користування кредитом - в даному випадку відсутня, а тому відсутні підстави вважати, що банк в зв'язку зі зміною строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором пропустив позовну давність.

Є помилковими посилання в заяві позичальника про застосування позовної давності на роз'яснення, які містяться в п. 31 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Вказаний пункт постанови, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №7, містить роз'яснення, згідно яких, при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що банк звернувся з позовом до суду 26 серпня 2015 року, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду та частково задовольнити позов, стягнувши в межах заявлених вимог заборгованість за основними зобов'язаннями (тілом кредиту та процентами) в межах загальної позовної давності - трьох років, починаючи з 27 серпня 2012 року по 3 червня 2015 року, і за додатковими вимогами (пені) в межах спеціальної позовної давності - один рік, починаючи з 27 серпня 2014 року по 3 червня 2015 року.

Рішення суду підлягає скасуванню в повному обсязі в зв'язку з тим, що колегія суддів вважає помилковими висновки суду щодо порядку застосування позовної давності та початку відрахування її строку.

Враховуючи наданий банком розрахунок заборгованості, не оспорений позичальником, з відповідача в межах позовної давності підлягають стягненню наступні суми:

Заборгованість за тілом кредиту: 10616 - 7120 = 3496 (доларів США).

Заборгованість за процентами: 4423,86 - 2592,14 = 1831,72 (доларів США).

Пеня за прострочення тіла кредиту:

з 27 по 31 серпня 2014 року: 255,78 доларів США : 31 х 5 = 41,25 доларів США;

з 1 вересня 2014 року по 3 червня 2015 року: 247,53 + 255,78 + 247,53 + 255,78 + 255,78 + 231,03 + 255,78 + 247,53 + 255,78 = 2252,52 (доларів США).

Всього сума пені за прострочення тіла кредиту з 27 серпня 2014 року по 3 червня 2015 року складає: 41, 25 + 2252,52 = 2293,77 (доларів США).

Пеня за прострочення процентів:

за період з 27 по 31 серпня 2014 року: 106,59 доларів США : 31 х 5 = 17,2 доларів США;

з 1 вересня 2014 року по 3 червня 2015 року: 103,15 + 106,59 + 103,15 + 106,59 + 106,59 + 96,27 + 106,59 + 103,15 + 106,59 = 938,67 (доларів США).

Всього сума пені за прострочення процентів за період з 27 серпня 2014 року по 3 червня 2015 року складає: 17, 2 + 938,67 = 955,87 (доларів США).

Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, складає 3496 + 1831,72 + 2293,77 + 955,87 = 8577,36 (доларів США).

Оскільки банк просив стягнути на його користь 28 814,48 доларів США, позов банку задоволений на: 8577,36 доларів США : 28 814,48 доларів США = 30%, а тому на його користь на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам відповідна частка судового збору.

При оскарженні рішення суду банк сплатив 3654 гр. судового збору.

При апеляційному оскарженні рішення суду підлягав сплаті судовий збір в сумі 3654 гр. х 1,1 = 4019,4 гр. Позивач сплатив 10017,89 гр.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі (3654 гр. + 4019,4 гр.) х 0, 3 = 2302,02 гр.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року в даній справі скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» заборгованість за кредитним договором № 3499-035/08Р від 18 вересня 2008 року за період з 27 серпня 2012 року по 3 червня 2015 року: за тілом кредиту - 3496 доларів США, за процентами -1831,72 доларів США; за період з 27 серпня 2014 року по 3 червня 2015 року: пеню за прострочення платежів за тілом кредиту - 2293,77 доларів США; пеню за прострочення платежів за процентами - 955,87 доларів США, всього - 8577,36 доларів США.

В іншій частині в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» відмовити за спливом позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк» судовий збір в сумі 2302,02 гр.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді