Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/673/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого головуючого - судді Савчака А.В.

секретаря - Подусівської Л.В.

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа: Романівська сільська рада про визнання права на приватизацію земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с.3-4). Просив визнати чинним акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,07 га. в урочищі «Загомінки Тернава» с.Романів Перемишлянського району Львівської області без згоди відповідачки. Згідно уточнюючої позовної заяви від 13.09.2016 р. (а.с.20) просив визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,07 га. в урочищі «Загомінки Тернава» с.Романів Перемишлянського району Львівської області без згоди відповідачки.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2014 року рішенням Романівської сільської ради №484 (а.с.5) йому було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення згаданої вище земельної ділянки. В процесі виконання робіт щодо кадастрової зйомки виникли проблеми щодо узгодження меж земельної ділянки з суміжними землекоритувачами, зокрема з відповідачкою. Відповідачка стверджувала, що земельною ділянкою на яку претендує позивач вона користується дуже давно, а до цього нею користувалась її прабабця. Позивач вважає, що відмова відповідачки від підписання акту є необґрунтованою, оскільки, земельною ділянкою на яку він претендує користувався ще його батько. Позивач звертався до Романівської сільської ради для вирішення даного конфлікту, однак сільська рада досі даний спір не вирішила.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач пояснив суду, що в свій час його батькові (ОСОБА_2), вуйкові (брату батька - ОСОБА_4) та тітці (сестрі батька - ОСОБА_5) був наданий для проживання житловий будинок. Біля даного будинку знаходилась земельна ділянка, яка також була поділена на три частини між ними. Десь в 60-их роках брату ОСОБА_4 надали іншу ділянку для будівництва будинку. Після зведення даного будинку, брат ОСОБА_4 переїхав до нього жити, залишивши частину будинку та земельну ділянку в користування батькові позивача. Батько позивача помер у 1994 році. Спадщину після нього прийняла його дружина (мати позивача). Після смерті матері спадщину прийняла сестра позивача ОСОБА_6, яка в порядку спадкування оформила право власності на частину будинку. Інша частина будинку перебуває у власності відповідачки. Однак, на даний час він бажає отримати у власність земельну ділянку, якою користувався його батько. Після звернення позивача до сільської ради було прийнято згадане вище рішення №484. Під час підготовки землевпорядної документації відповідачка відмовилась підписувати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечила. Пояснила, що спірною земельною ділянкою вона користується багато років, а до цього часу нею користувалась її прабабця ОСОБА_5 (сестра батька позивача). Після переїзду брата батька позивача (ОСОБА_4) земельну ділянку біля будинку він залишив в користування сестрі (ОСОБА_5), що підтверджується заявою дружини ОСОБА_4 (а.с.37), а частину будинку в якому проживав залишив брату (батькові позивача).

Представник Романівської сільської ради ОСОБА_7 просила заслухати свідчення землевпорядника сільської ради.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Свідок ОСОБА_8 (землевпорядник Романівської сільськї ради) дала суду такі покази. Власниками житлового будинку (біля якого знаходиться спірна земельна ділянка) на даний час є ОСОБА_6 (сестра позивача) та ОСОБА_3 (відповідачка). В свій час даний будинок дійсно був наданий для проживання батькові позивача (ОСОБА_2), його брату (ОСОБА_4) та їх сестрі (ОСОБА_5, прабабці ОСОБА_3В.). Біля даного будинку знаходилась земельна ділянка, яка також була поділена на три частини між ними. Відповідачка ОСОБА_3 є землекористувачем двох третин земельної ділянки. 1/3 частина земельної ділянки належить до земель запасу Романівської сільської ради (від дороги). Саме ця земельна ділянка і може бути надана позивачу. Однак, позивач ОСОБА_1 бажає отримати земельну ділянку в іншій частині, якою на даний час користується відповідачка ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що спірною земельною ділянкою користується відповідачка, а в свій час дана земельна ділянка була надана брату батька позивача ОСОБА_4, який в 60-их роках передав її в користування своїй сестрі ОСОБА_5, спадкоємницею майна і прав якої є відповідачка.

В матеріалах справи міститься копія Довідки від 11.02.2002 року №162 згідно якої вбачається, що земельна ділянка його брата ОСОБА_4 площею 0,08 га. була надана в користування батькові позивача (а.с.8).

Згідно копії заяви ОСОБА_11 (дружини ОСОБА_4 брата батька позивача), остання стверджує, що земельну ділянку площею 0,08 га., якою вони користувались, ними була передана ОСОБА_5, а не ОСОБА_12 (а.с.37).

З витягу рішення Романівської сільскої ради №30 від 14.12.1995 р. випливає, що ОСОБА_5 була надана земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,33 га. (а.с.58).

Після її смерті, даний будинок з земельною ділянкою площею 0,33 га. був успадкований відповідачкою (а.с.56).

Представником позивача суду було надані копії рішень Романівської сільської ради від 24.12.1993 р. (а.с.61) та від 21.09.2002 р. (а.с.62). З них впливає, що Романівською сільською радою приймались рішення про надання матері позивача ОСОБА_13 та згодом її доньці ОСОБА_6 (сестрі позивача) земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Однак, як пояснив представник позивача, державний акт на дану земельну ділянку так і не був оформлений через відмову суміжного землекористувача підписати акт встановлення та узгодження меж.

Рішенням Романівської сільської ради від 18 травня 2016 р. №99 (а.с.57) відповідачці надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для селянського господарства біля житлового будинку площею 0,15 га.

Відповідно до п.9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розроблений проект відведення земельної ділянки виконавець подає у випадках, установлених статтями 118 і 123 Земельного кодексу України, на погодження відповідній комісії з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою, за місцем розташування земельної ділянки.

З огляду на це, суд вважає, що проект землеустрою без підпису одного із землекористувачів міг бути погоджений відповідною комісією сільської ради чи самою Романівською сільською радою. Однак, позивачем не надано суду доказів того, що такий акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки чи сама землевпорядна документація надавалась позивачем на погодження чи затвердження. Тому, поданий позивачем позов є, на думку суду, передчасним.

Як вбачається з свідчень свідка ОСОБА_8 (землевпорядника Романівської сільськї ради) спірна земельна ділянка на даний час перебуває в користуванні відповідачки, а позивачу може бути надана лише сусідня (через одну) земельна ділянка.

З вищевикладеного, суд приходить до таких висновків:

- Біля житлового будинку, співвласником якого є відповідачка та сестра позивача є вільна земельна ділянка площею 0,07 га., яка може бути надана позивачу, однак, останній бажає отримати у власність земельну ділянку, якою на даний час користується відповідачка та відмовляється від отримання іншої вільної (сусідньої) земельної ділянки.

- Зважаючи на те, що позивач не був спадкоємцем майна після смерті батька, а згодом матері, тому, на думку суду, він не може претендувати на ті майнові права, які їм належали. Суд не може взяти до уваги Довідку від 11.02.2002 року №162, оскільки така може стосуватись лише прав спадкоємців батька позивача (матері позивача, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, та згодом сестри позивача, яка прийняла спадщину після смерті матері).

- На спірну земельну ділянку фактично існує три рішення на трьох різних людей (а.с.5, 57 (58), 62 (61)), одна з яких не є стороною у справі - ОСОБА_6

У відповідності до положень ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки вимога позивача отримати у власність земельну ділянку, яка перебуває в користуванні відповідачки і якою користувався його батько та небажання позивача отримати у власність вільну земельну ділянку є необґрунтованою та такою, що не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,60,209,212-215,218, 292,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення даного рішення.

Суддя ОСОБА_14