Справа № 2-1346/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі № 2-1346/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

14.12.2015 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого по цивільній справі № 2-1346/11 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву мотивує тим, що виконавчий лист, який було видано на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2011 року було втрачено при пересилці. У звязку з цим також було і пропущено строк предявлення виконавчого листа до виконання.

Представник ПАТ ««ОСОБА_1 Аваль» в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи № 2-1346/11, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦПК України заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або за поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, вказаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.05.2011 року позов ПАТ ««ОСОБА_1 Аваль» задоволено повністю та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість по кредитному договорі № 014/5558/74/37448 від 21.12.2007 року у розмірі 158421,10 грн. Також вирішено питання про судові витрати.

На підставі зазначеного рішення, 27.07.2011 року було видано виконавчий лист, який було був направлений на примусове виконання до міського відділу ДВС Мукачівського МРУЮ.

Відповідно до листа міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області № 06-20/2052 від 17.04.2015 року вбачається, що згідно до перевірки книг алфавітних показників та даних ЄДРВП станом на 17.04.2015 року до міського відділу ДВС Мукачівського МРУЮ не надходив на виконання виковий лист №2-1346/11 від 27.07.2011 року.

Таким чином, на даний час строк предявлення його до виконання закінчився.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», станом на момент видачі, виконавчий документ може бути предявлено до виконання протягом року.

З цієї норми випливає, що єдиною підставою для поновлення судом пропущеного строку предявлення виконавчого документу до виконання є наявність поважних причин пропуску такого строку.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі № 2-1346/11 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задовольнити, оскільки оригінал виконавчого листа було загублено при пересиланні, а тому можливо видати дублікат виконавчого листа та поновити для його строк для предявлення як такого, що пропущеного з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 209-210, 370, 371 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Видати ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» дублікат виконавчого листа № 2-1346/11 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12.05.2011 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновити пропущений строк для предявлення виконавчого документу до виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня отримання її копії. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.М.Заболотний