29.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/8898/15-ц
Справа № 2/205/653/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користуванні житлом, шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі 21 грудня 2015 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-2).

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

З 2005 року у вказану квартиру незаконно та самовільно вселились ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Відповідачі не впускають позивачів до квартири, не дозволяють користуватися речами, що знаходяться в ній, не сплачують комунальні послуги за даною адресою.

На підставі вищевикладеного позивачі вимушені були звернутися до суду із даним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги та посилаючись на доводи викладені у позові, просили суд усунути перешкоди в володінні приватною квартирою та розпорядженням майном, шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 з приватної власності, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачі не з'явилися. Про день, час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. До суду надали письмову заяву, в якій просили справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с.60).

Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавали.

У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

За змістом п.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

В ході судового розгляду встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Із 2005 року в квартирі АДРЕСА_1 самовільно вселившись проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4. В квартирі зареєстрованим ніхто із них не значиться (а.с.39,56).

Позивачі зверталися до органів поліції з приводу протиправних дій з боку ОСОБА_4, органами якої проведено перевірку із виходом за адресою: АДРЕСА_2. Двері квартири ніхто не відчинив. В телефонному режимі із ОСОБА_4 було проведено профілактичну бесіду щодо неприпустимості протиправної поведінки відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.55).

У відповідності зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.2 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

За ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги є у повному обсязі законними, доведеними, обґрунтованими, у звязку із чим, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із відповідачів на користь позивачів у рівних частках підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 9, 150 Житлового кодексу УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні», ст.ст. 11, 14-16, 316, 317, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користуванні житлом, шляхом виселення, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права власності квартирою, шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_3.

Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, в рівних частках, судовий збір в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн.. 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.С. Шавула