УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року м. Мукачево Справа №303/3802/16-ц 4с/303/25/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за скаргою ОСОБА_1 про визнання рішень, прийнятих державним виконавцем Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчих проваджень ВП №49587610 від 15.04.2016 року та ВП №51402702 від 10.06.2016 року неправомірними, скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП №49587610 та ВП №51402702,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною скаргою.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2016 року скарга була залишена без руху на підставі частини першої ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України для усунення її недоліків.

З урахуванням заяви позивача про усунення недоліків від 08.07.2016 (вх. №14230) з відповідними додатками до неї, слід констатувати лише факт часткового виконання ухвали суду від 29.06.2016.

Так, в ухвалі суду від 29.06.2016 про залишення скарги без руху, наголошувалося на необхідності надання копії листа про отримання скаржником копії оскаржуваних постанов, з метою обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, зазначення усіх заінтересованих осіб, прав та інтересів яких стосується скарга, зокрема, стягувача за виконавчим провадженням ПАТ «ВіЕс Банк», а також надання копії скарги з додатками для даної особи.

Поряд з цим, позивачем додана лише заява про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця.

За таких обставин, суд позбавлений реальної можливості вирішити по суті переданий на розгляд спір, за відсутності вищевказаних доказів.

Як наголосив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання

Наслідком недотримання зазначеної умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».

По відношення до цього слід зазначити, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ст. 72 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на відсутність доказів щодо поважності пропуску строку для звернення позивача до суду даного позову у законодавчо визначеному обсязі та часткового надання суду доказів з приводу позовних вимог, такий слід повернути особі, яка її подала.

На підставі положень частини четвертої ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин по даній справі, шляхом залишення даної позовної заяви без руху.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з нормативним правилом, яке місить ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із вищевказаними положеннями ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України у повній мірі кореспондуються і положення частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Однак, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України.

Також слід наголосити на тому, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Згідно з положеннями частини восьмої ст. 8 Цивільного процесуального кодексу України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства аналогія права).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 121, 210 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу повернути особі, яка її подала.

2. Апеляційна скарга на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області, через Мукачівський міськрайонний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Кость