АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3480/16 Справа № 205/4836/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нижний А. В. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилався на те, що йому на праві власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1, інша половина даного домоволодіння належить відповідачам. Враховуючи, що між ними виник спір щодо користування вказаним нерухомим майном, позивач, з урахуванням уточнень, просив виділити йому у натурі 1/2 частку вказаної квартири, із утворенням ізольованої квартири (з влаштуванням ізольованого входу і окремих кухні та санвузлу), що за варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи відповідна кв. № 9/2 (приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4), площею 40,5 кв.м., та визнати за ним право приватної власності на неї (а.с. 2-10, 182-188).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 199).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування в частині відмови в задоволенні вимог про розподіл будинку та задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 205-213).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2014 р. та свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1993 р. (а.с. 37-39).

Інша 1/2 частина вказаної квартири належить відповідачам на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 11.12.2014 р., зареєстрованих в реєстрі за № 3-1279 та № 3-1280 (а.с. 40-43).

Згідно копії технічного паспорту, зазначена квартира, загальною площею 80,9 кв.м, житловою - 55,4 кв.м, розташована на першому поверсі двоповерхового будинку та складається з 3-х кімнат (1-а кімната - 26,1 кв.м, 2-а кімната - 14,5 кв.м, 3-я кімната - 14,8 кв.м), кухні - 5,6 кв.м, ванної кімнати - 1,2 кв.м, вбиральні - 1,3 кв.м, коридору - 4,8 кв.м, коридору - 10,4 кв.м, кладовки - 0,3 кв.м, кладовки - 0,3 кв.м (а.с. 44).

Відповідно до висновку судової експертизи № 39 від 16 грудня 2015 року, виділ в натурі 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 є можливим за 4 варіантами, кожен з яких із утворенням двох ізольованих квартир та не передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Разом з тим, кожен із запропонованих експертом варіантів передбачає обов'язкове влаштування ганку на прибудинковій території багатоквартирного будинку для окремого входу у квартиру № 9/2 (а.с. 137-174).

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Згідно ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Між тим, за змістом ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири у житловому будинку може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання, як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Оскільки, запропонованим позивачем варіантом виділу частки передбачено влаштування ганку на прибудинковій території будинку, то це питання необхідно вирішувати із залученням власника земельної ділянки.

Згідно до ч. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Отже, за встановлених обставин та вимог закону, до участі у справі має бути залучена міська рада.

Приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів узгодження ним питання щодо виділу земельної ділянки під ганок, а також те, що до участі у справі не було залучено міську раду, судова колегія вважає висновки суду про відмову у задоволенні вимог обґрунтованими та такими, що відповідають нормам закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: