Справа №: 343/1527/16-ц
Провадження №: 2/0343/714/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

з участю: адвоката - ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування Долинської РДА - ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання згоди на виїзд за кордон неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила, та просила надати їй дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду у Португальську ОСОБА_5 через ОСОБА_5, Чеську ОСОБА_5, Федеративну ОСОБА_5 Німеччина, Французьку ОСОБА_5 та Іспанію неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_4 та надати дозвіл на тимчасовий виїзд у Португальську ОСОБА_5 через вищевказані країни неповнолітнього сина ОСОБА_6 на період з 20 вересня 2016 року до 20 лютого 2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народився ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Долинського районного суду від 21 березня 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 самоусунувся від виховання сина, він не піклується про духовний та освітній розвиток дитини, не підтримує матеріально. З 05 листопада 2015 року вона перебуває у іншому шлюбі, після укладення якого прізвище "Семків" змінила на "Дзесів". Нещодавно у неї з'явилася можливість поїхати на декілька днів у Португальську ОСОБА_5 на відпочинок. Вважає, що її син також має право на відпочинок та розвиток світогляду, однак відповідач не дає дозвіл на виїзд дитини за кордон, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Додатково позивачка вказала, що вже близько трьох років відповідач не цікавиться життям свого сина. Він уникає з ними зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки, тому отримати від нього згоду на виїзд дитини за кордон вона не може. На даний час вона перебуває в іншому шлюбі, від якого має шестимісячного сина. Зараз у їхньої сім'ї появилася можливість поїхати за кордон відвідати родичів та на відпочинок. У Португалії проживає її рідний дядько ОСОБА_7, який запрошує її з сім"єю до нього в гості. Вони підтримують теплі стосунки, а тому з метою зустрічі з рідними, він запропонував погостювати у нього. У Португалії в ОСОБА_7 є власний будинок, в якому він пропонує їм зупинитись для відпочинку. Вона не має на меті виїхати з України на постійне місце проживання, а просить одноразовий короткостроковий виїзд дитини за кордон для відпочинку, відвідування родича, де вони будуть декілька тижнів, та і гостьові візи передбачають перебування в іншій державі до трьох місяців. Оскільки відповідач чинить перешкоди у виготовленні документів дитині для виїзду за кордон, не надаючи тривалий час згоду на виїзд, вони не можуть точно визначитися з датою виїзду та приїзду, а відповідно їх родич не може оформити їм виклик. Вони мають намір їхати у подорож автомобільним транспортом, тому просять вказати країни, через які будуть проїжджати, так як діти маленькі, і можлива буде зупинка в певній з вище перелічених країн. Поїздка ніяким чином не вплине на відвідування дитиною школи, оскільки хлопчик до школи йде у вересні 2017 році і тільки з лютого 2017 року вони будуть один раз у тижджень відвідувати підготовчу групу при Долинській школі № 4. Вона не писала жодної заяви в Яворівську загальноосвітню школу, а тому їй не відомо на якій підставі її син зареєстрований для відвідування дошкільної групи цієї школи, можливо у зв"язку з реєстрацією в с. Яворів. Вважає, що подорож розширить кругозір дитини та відповідатиме її інтересам.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_8, який є його батьком, в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, вказавши, що ніякої поїздки і бути не може. Позивачка завжди знущалася з його сина, внаслідок чого на сьогоднішній день він хворіє, є інвалідом ІІ групи. Його син мучиться, тому і позивачка повинна страждати. Дитина не може їхати за кордон, оскільки повинна йти до школи. Якщо ж хлопцю хочуть розширити кругозір, то для його розвитку можна відправити його у монастир або в табір. Дитині не потрібно покидати Україну, оскільки не відомо чим закінчиться ця поїздка і на скільки вона затягнеться, а між сторонами існують ще не вирішені майнові питання щодо кредитів, отриманих під час шлюбу, з приводу яких вони мають намір звертатися до суду. Позивачка у позовній заяві не зазначає точну дату повернення в Україну, що суперечить чинному законодавству та є підставою для відмови у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Долинської РДА ОСОБА_2 висловив думку про доцільність тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_6 за кордон (у Португальську ОСОБА_5) для відпочинку та гостювання у родичів, які там проживають, оскільки в даному випадку мова йде про одноразовий виїзд дитини за кордон, з визначенням відповідного проміжку перебування, жодних перешкод для такого виїзду нема ні за станом здоров'я, ні за іншими обставинами.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини, її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини задекларовано, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_6

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 160138 ОСОБА_6 народився 09 вересня 2010 року. Його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.с. 7).

Рішенням Долинського районного суду від 31 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_6 залишено проживати з матір'ю ОСОБА_9 (а.с. 8).

05 листопада 2015 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 154924. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 (а.с. 6).

Згідно довідки № 02-24/458, виданої виконавчим комітетом Яворівської сільської ради, до складу сім'ї ОСОБА_3 входять: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, - син, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, - син, ОСОБА_12 - мати, ОСОБА_13 - батько, ОСОБА_14 - брат (а.с. 16).

Акт обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 17 серпня 2016 року, складений депутатом сільської ради у присутності сусідів, свідчить про те, що ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Уже три роки ОСОБА_6 постійно проживає з мамою ОСОБА_3, яка піклується про нього. Батько у вихованні сина три роки не приймає участі (а.с. 32).

Позивачка, посилаючись та не, що відповідач, як батько сина ОСОБА_6, у добровільному порядку відмовляється надати дозвіл на його тимчасовий виїзд за межі держави, звернулася до суду з позовом про надання такого дозволу в судовому порядку.

За положеннями ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Як передбачено п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїздного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно п.п. 4, 5 цих Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, діючим законодаством передбачено можливість вирішувати в судовому порядку питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з зазначенням у дозвільному документі держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у ній. Такі положення законодавства відповідають міжнародному праву, зокрема, нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р.

У матеріалах справи мається електронний примірник заяви ОСОБА_7 від 19 серпня 2016 року, в якій останній вказує, що він постійно проживає в ОСОБА_5 Португалія з 2000 року, є громадянином даної держави, має власний будинок, постійну роботу. Для ОСОБА_3 він є рідним дядьком (він та її мама ОСОБА_12 є рідними братом та сестрою). Із сестрою та її дочкою ОСОБА_15 у нього дуже добрі стосунки. Бажаючи зустрітись зі своїми родичами, а також маючи можливість забезпечити у себе їм проживання та харчування, він запропонував ОСОБА_3 приїхати з чоловіком та дітьми до нього погостювати та відпочити. Своєю заявою він підтверджує гарантію зі свого боку повного фінансового утримання своєї племінниці ОСОБА_3, її дітей та чоловіка, а також надання їм у власному будинку окремої кімнати для проживання (а.с. 27). На підтвердження вказаних у заяві обставин ОСОБА_7 долучив копії відповідних документів, в тому числі, копію паспорта, виданого йому ОСОБА_5 Португалія (а.с. 28-30, 31).

Про родинні відносини ОСОБА_3 з ОСОБА_7 свідчать наступні документи: з копій свідоцтв І-ФР № 319166 та ІІ-НМ № 376339 вбачається, що ОСОБА_16 та ОСОБА_7 є братом та сестрою, оскільки їхніми батьками записані ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (а.с. 37, 38). Вказане підтверджується і відповідною відміткою на 8 стор. копії паспорта СС 023638 ОСОБА_18, де зазначені як її діти, зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_16 (а.с. 40). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_16 змінила прізвище на "Савіцька", після розірвання якого прізвище ОСОБА_12 не змінилося (а.с. 39). Копія свідоцтва про народження ІІІ-НМ № 351040 від 25 квітня 1991 року свідчить про те, що ОСОБА_12 є матір'ю ОСОБА_19 (а.с. 36), яка є позивачкою ОСОБА_3, прізвище якої змінилося внаслідок укладення шлюбу. Таким чином, ОСОБА_7 є рідним дядьком позивачки ОСОБА_3, так як являється рідним братом її мами ОСОБА_13

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачка має намір із сім'єю відвідати у Португальській ОСОБА_5 свого рідного дятька, де, зокрема, її неповнолітній син ОСОБА_6 зможе відпочити та розширити світогляд.

Натомість в судовому засіданні представник відповідача вказував на те, що неповнолітній ОСОБА_6 не може виїхати за кордон, оскільки він повинен йти до школи на підтвердження чого подав довідку № 123/1-33 від 29 серпня 2016 року. Згідно вказаної довідки дирекція Яворівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів повідомила, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований для відвідування дошкільної групи Яворівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з 01.09.2016 р. (а.с. 31). При цьому, суд враховує те, що дана довідка свідчить тільки про факт самої реєстрації, а не про відвідування дитиною даної школи. Крім того, як пояснила в судовому засіданні позивачка, вона не зверталася до Яворівської школи з жодними заявами, які б свідчили, що її син буде відвідувати цю школу, навпаки з лютого 2017 року має намір записати дитину в Долинську загальноосвітню школу № 4, де заняття для учнів, які будуть іти у 1-й клас проводитимуться з лютого 2017 року, один раз у тиждень, про що свідчить долучена нею довідка Долинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 № 02-9/78 від 29 серпня 2016 року (а.с. 33).

Також, заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача вказує на те, що його син ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи та сплачує позивачці аліменти, по яких не має заборгованості, на підтвердження чого надав копію пенсійних посвідчень № НОМЕР_1 (а.с. 17, 18) та довідку № 71 від 17.08.2016 р. (а.с. 19). Однак наявність вказаних обставин не є перешкодою для надання згоди на одноразовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_6

У зв'язку із наявністю між сторонами непорозумінь, суд приходить до переконання, що надання судом дозволу для тимчасового (одноразового) виїзду дитини за кордон без згоди батька буде відповідати її інтересам та жодним чином не порушить прав батька на участь у спілкуванні з дитиною та в її вихованні. Позивачка діє в інтересах дитини, а виїзд сина за межі України носить тимчасовий характер, не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцією і має на меті відвідування родича (рідного брата мами позивачки) та відпочинок. Також суд вважає, що поїздка за кордон буде сприяти духовному та фізичному розвитку неповнолітнього ОСОБА_6, причин, які б унеможливлювали тимчасовий виїзд дитини за кордон, не встановлено. Натомість відповідач, в особі свого представника, необгрунтовано та з надуманих причин обмежує права позивачки на розвиток та організацію дозвілля дитини. Тому відмова батька ОСОБА_4 надати нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон є необгрунтованою.

За таких обставин, суд вважає за необхідне надати ОСОБА_3 дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду у Португальську ОСОБА_5 через ОСОБА_5, Чеську ОСОБА_5, Федеративну ОСОБА_5 Німеччина, Французьку ОСОБА_5 та Королівство Іспанія неповнолітнього ОСОБА_6 без нотаріальної згоди батька ОСОБА_4

Щодо часового проміжку перебування у державі прямування, суд виходить з того, що такий строк має дозволити дитині належно відпочити з матір'ю та погостювати у родича, однак не позбавити батька права брати належну участь у вихованні дитини, тому приходить до переконання, що в цій частині позов слід задовольнити частково і надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_6 на тимчасовий (одноразовий) виїзд без нотаріальної згоди та супроводу батька ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_3 у Португальську ОСОБА_5 через вищевказані країни у період з 20 вересня 2016 року до 20 лютого 2017 року, з терміном перебування 90 календарних днів.

На підставі викладеного, Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 155 СК України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду в України і в'їзду в Україну громадян України", п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїздного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, керуючись ст.ст. 208, 209, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

РIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Надати ОСОБА_3 дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду у Португальську ОСОБА_5 через ОСОБА_5, Чеську ОСОБА_5, Федеративну ОСОБА_5 Німеччина, Французьку ОСОБА_5 та Королівство Іспанія неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без нотаріальної згоди батька ОСОБА_4.

Надати дозвіл на тимчасовий (одноразовий) виїзд у Португальську ОСОБА_5 через ОСОБА_5, Чеську ОСОБА_5, Федеративну ОСОБА_5 Німеччина, Французьку ОСОБА_5 та Королівство Іспанія неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 20 вересня 2016 року до 20 лютого 2017 року, термін перебування 90 календарних днів, без нотаріальної згоди та супроводу батька ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_3 для відвідування родичів та відпочинку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлений: 12 вересня 2016 року.