У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого суддів: за участю прокурораМартинюка В.І., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Басараб Р.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_7, корпорації «Енергоімпекс-Україна» про визнання недійсними рішень, розпоряджень, державних актів та витребування земельних ділянок на користь держави, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2015 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2014 року перший заступник прокурора Київської області (далі - позивач) звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 09 квітня 2001 року між Київською обласною організацією Українського товариства мисливців та рибалок (продавець) і корпорацією «Енергоімпекс-Україна» (покупець) укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу з відповідними надвірними спорудами, розташованого в с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області. Вказане майно знаходилось на земельній ділянці площею 1,5 га, яка на праві постійного користування землею належала мисливсько-рибальському господарству «Переяславський» на підставі державного акта серії НОМЕР_1 від 1993 року. 12 квітня 2001 року складено акт прийому-передачі будівель цілісного майнового комплексу, а саме: будинку цегляного загальною площею 49,70 кв. м, єгерського пункту площею 306 кв. м, будинку єгеря площею 15,10 кв. м, будинку цегляного загальною площею 125 кв. м, будинку дерев'яного загальною площею 30,40 кв. м, двох вольєрів та одного колодязя. Вказаний акт зареєстрований у Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації Київської області за № 55/2. Рішенням Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19 червня 2001 року № 88 за заявою Київської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 1,5 га районного мисливсько-рибальського господарства «Переяславський», що розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та надано у постійне користування вказану земельну ділянку Корпорації «Енергоімпекс-Україна». 05 липня 2001 року за заявою корпорації «Енергоімпекс-Україна» про розширення земельної ділянки на території мисливсько-рибальської бази комісією, в складі: заступника голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, завідуючого відділом містобудування, архітектури та ЖКГ, сільського голови с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області, начальника районного відділу земельних ресурсів, головного санітарного лікаря, начальника СДПЧ-27 м. Переяслав-Хмельницький, начальника Дніпровського басейного управління водних ресурсів, начальника районної державної екологічної інспекції, директора Переяслав-Хмельницького держлісгоспу, президента Корпорації «Енергоімпекс-Україна», проведено обстеження ряду земельних ділянок біля мисливсько-рибальської бази «Циблі» корпорації «Енергоімпекс-Україна» з метою її розширення та складено акт вибору земельної ділянки під розширення мисливсько-рибальської бази «Циблі» на землях Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, площею 1,56 га. Розглянувши розроблений проект відведення земельної ділянки Циблівська сільська рада 19 червня 2001 року прийняла рішення № 89 про надання корпорації «Енергоімпекс-Україна» в постійне користування земельну ділянку площею 1,56 га для ведення мисливсько-рибальського господарства із зазначенням, що дана земельна ділянка межує із землями корпорації. 11 квітня 2001 року на ім'я голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації корпорацією «Енергоімпекс-Україна» направлено заяву про розгляд питання щодо розширення земельної ділянки на території мисливсько-рибальської бази до 3,5 га. На підставі матеріалів вибору земельної ділянки під розширення бази мисливців та рибалок Циблівська сільська рада надала погодження корпорації «Енергоімпекс-Україна» вибору земельної ділянки площею 3,06 га під будівництво (розширення існуючої) бази мисливців та рибалок за рахунок земель запасу сільської ради. 14 листопада 2001 року на підставі рішення Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19 червня 2001 року Корпорації «Енергоімпекс-Україна» видано державний акт НОМЕР_2 на право постійного користування земельною ділянкою розміром 3,056 га для ведення мисливського-рибальського господарства. Розглянувши клопотання корпорації «Енергоімпекс-Україна» про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 3,056 га, 14 березня 2007 року Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацію Київської області прийнято розпорядження № 146, яким вирішено погодити звіт з експертної оцінки земельної ділянки, затвердити вартість земельної ділянки у розмірі 678 432 гривні та продати Корпорації «Енергоімпекс-Україна» земельну ділянку площею 3,056 га за визначеною ціною. Того ж дня між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацію Київської області та корпорації «Енергоімпекс-Україна» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,056 га на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. На підставі вказаного договору, 23 березня 2007 року корпорації «Енергоімпекс-Україна» видано державний акт на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення (дачне будівництво) площею 3,0545 га. 24 квітня 2007 року між корпорацією «Енергоімпекс-Україна» та ОСОБА_7 укладено договори купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за адресою: с. Циблі, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, та земельної ділянки розміром 3,0545 га, розташованої на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. На підставі цього договору 01 червня 2007 року ОСОБА_7 видано державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення (дачне будівництво) розміром 3,0545 га, що розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17. Посилаючись на те, що прокурорською перевіркою щодо законності набуття права власності на земельні ділянки на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області встановлено порушення вимог ст. 19 ЗК України (в редакції 1990 року) при наданні земельної ділянки площею 3,06 га на підставі рішень Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19 червня 2001 року № 88 та № 89, порушення Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією вимог ч. 7 ст. 122, ст. 128, ч. 9 ст. 149 ЗК України, п. 12 ч. 1 Перехідних положень ЗК України (в редакції на момент прийняття оскаржуваного розпорядження), яка вийшла за межі своїх повноважень під час продажу земельної ділянки для ведення мисливсько-рибальського господарства на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області площею 3,06 га корпорації «Енергоімпекс-Україна», а в подальшому під час укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки рекреаційного призначення в розмірі 3,0545 га, укладеного між корпорацією «Енергоімпекс-Україна» та ОСОБА_7, якому видано державний акт на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення розміром 3,0545 га, позивач просив суд визнати недійсним рішення Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19 червня 2001 року № 88 «Про переоформлення земельної ділянки в зв'язку із зміною землекористувача»; визнати недійсним рішення Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19 червня 2001 року № 89 «Про надання земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна»; визнати недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14 березня 2007 року № 146 «Про продаж земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 01 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_7; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_7 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 3,0545 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4), що розташована на території Переяслав-Хмельницького району Київської області вартістю 698 907 гривень 20 копійок; визнати за державою в особі Кабінету Міністрів України право власності на земельну ділянку площею 3,056 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка знаходиться на території Переяслав-Хмельницького району Київської області, та стягнути судові витрати. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення Циблівської сільської ради 22 сесії 23 скликання від 19 червня 2001 року № 88 «Про переоформлення земельної ділянки в зв'язку із зміною землекористувача». Визнано недійсним рішення Циблівської сільської ради 22 сесії 23 скликання від 19 червня 2001 року № 89 «Про надання земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна». Визнано недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14 березня 2007 року № 146 «Про продаж земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_7 01 червня 2007 року. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_7 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 3,0545 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4), що розташована на території Переяслав-Хмельницького району Київської області. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_7, Корпорації «Енергоімпекс-Україна» про визнання недійсними рішень, розпоряджень, державних актів та витребування земельних ділянок на користь держави - відмовлено. У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині вимог про визнання недійсними рішення сільської ради, визнання недійсним розпорядження районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акта, виданого на ім'я ОСОБА_7, та витребування спірної земельної ділянки на користь держави, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст. ст. 19, 74 ЗК України (у редакції, чинній на день прийняття рішень) Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області надала корпорації «Енергоімпекс-Україна» для ведення мисливсько-рибальського господарства земельні ділянки площею 1,5 га та 1,56 га за межами населеного пункту Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оспорюваного розпорядження Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація вийшла за межі своїх повноважень, визначених Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та ч. 1 ст. 128 ЗК України, оскільки продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної власності, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, проводиться місцевими державними адміністраціями, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Визнаючи недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що державний акт на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення виданий з порушенням вимог земельногозаконодавства. Ухвалюючи рішення в частині вимог про витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що в силу ст. 16 ЦК України способом відновлення становища, яке існувало до видачі оспорюваних рішень і державного акта є повернення земельної ділянки державі в особі Кабінету Міністрів України, зважаючи, що право розпорядження спірною земельною ділянкою віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Врахувавши вимоги ст. 4 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про визнання права власності на спірну земельну ділянку за державою в особі Кабінету Міністрів України. Крім того, суд першої інстанції зазначив про відсутність правових підстав для застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що за змістом п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України (в редакції станом на день прийняття оскаржуваних рішень та розпорядження) позовна давність не поширюється на вимогу власника чи іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Оскільки Законом України від 20 грудня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України був виключений, а відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень закону протягом трьох років з дня набрання чинності цим законом, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову про визнання недійсними рішень, розпоряджень, державних актів та витребування земельних ділянок на користь держави, апеляційний суд виходив з того, що сільська рада та районна державна адміністрація при прийняті оскаржуваних рішень та розпорядження діяли в межах наданих повноважень, оскільки спірна земельна ділянка облікована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Врахувавши, що корпорація «Енергоімпекс-Україна» набула право власності на цілісний майновий комплекс, що розташований в с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області, з відповідними надвірними спорудами та на земельну ділянку загальною площею 3,0545 га на підставі цивільно-правових угод, указане майно в подальшому відчужене ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу, які є чинними, апеляційний суд вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що право власності на спірну земельну ділянку та оформлення державного акта відбулося на підставі оспорюваних рішень та розпорядження. Крім того, зазначив, що Циблівська сільська рада та Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, як і Кабінет Міністрів України, відповідно до ст. 13 Конституції України є інституціями, через які здійснюється права власності народу України на природні ресурси, а тому дійшов висновку, що дії та рішення вказаних органів про відчуження земельної ділянки не можна вважати такими, що відбулися поза волею власника, у зв'язку з чим відсутні підстави для витребування земельної ділянки від ОСОБА_7 як добросовісного набувача. Встановивши, що рішення Циблівської сільської ради прийняті 19 червня 2001 року, розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації - 14 березня 2007 року, державний акт на ім'я ОСОБА_7 видано 01 червня 2007 року, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів щодо пропуску позивачем строку позовної давності, разом з тим, відмовив у задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог. Поряд з цим, вважав, що положення п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України не поширюється на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист прав державної власності, оскільки на такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності. Правильно зазначивши, що на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист державної власності, поширюється положення ст. 257 ЦК України, апеляційний суд разом з тим дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог, з яким погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає. Судом встановлено, що 09 квітня 2001 року між Київською обласною організацією Українського товариства мисливців та рибалок (продавець) і корпорацією «Енергоімпекс-Україна» (покупець) укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу з відповідними надвірними спорудами, розташованого в с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області на земельній ділянці площею 1,5 га. Рішення Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19 червня 2001 року № 88 за заявою Київської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 1,5 га районного мисливсько-рибальського господарства «Переяславський», що розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, та надано у постійне користування вказану земельну ділянку корпорації «Енергоімпекс-Україна». Того ж дня Циблівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області ухвалено рішення № 89 про надання корпорації «Енергоімпекс-Україна» в постійне користування земельну ділянку площею 1,56 га для ведення мисливсько-рибальського господарства із зазначенням, що дана земельна ділянка межує із землями корпорації. 14 листопада 2001 року на підставі рішення Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19 червня 2001 року корпорації «Енергоімпекс-Україна» видано державний акт НОМЕР_2 на право постійного користування земельною ділянкою розміром 3,056 га для ведення мисливського-рибальського господарства. 14 березня 2007 року Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацію Київської області прийнято розпорядження № 146, яким вирішено продати корпорації «Енергоімпекс-Україна» земельну ділянку площею 3,056 га. Того ж дня між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та корпорацією «Енергоімпекс-Україна» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, загальною площею 3,056 га. На підставі вказаного договору 23 березня 2007 року корпорації «Енергоімпекс-Україна» видано державний акт на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення (дачне будівництво), площею 3,0545 га. 24 квітня 2007 року між корпорацією «Енергоімпекс-Україна» та ОСОБА_7 укладено договори купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за адресою: с. Циблі, Переяслав-Хмельницький район, Київська область та земельної ділянки, розміром 3,0545 га, розташованої на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. На підставі договору купівлі-продажу 01 червня 2007 року ОСОБА_7 видано державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення (дачне будівництво) розміром 3,0545 га, що розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних розпоряджень) сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста. Районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів: із земель запасу для сільськогосподарського використання; із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу; для ведення селянського (фермерського) господарства, у разі відмови в наданні земельної ділянки сільською, селищною Радою народних депутатів. Обласні Ради народних депутатів надають земельні ділянки: із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; в усіх інших випадках, крім передбачених частинами першою, другою, третьою і п'ятою цієї статті. Верховна Рада України надає земельні ділянки у разі, коли для вилучення цих земель установлено особливий порядок (стаття 32). З наявної в матеріалах довідки, виданої управлінням Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 30 червня 2015 року за № 10-1014-03-1533/2-15, земельна ділянка площею 3,0545 га, що розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області і яка 01 червня 2007 року зареєстрована у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17 на ім'я ОСОБА_7 на підставі державного акта серії НОМЕР_3, відноситься до земель рекреаційного призначення. Відповідно до ст. 74 ЗК України (в редакції на час видачі рішень сільської ради) до земель рекреаційного призначення належать землі, призначені для організованого масового відпочинку і туризму населення: земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, кемпінгів, туристських баз, стаціонарних і наметових туристсько-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристських станцій, парків, зелених зон навколо міст та інших населених пунктів, навчально-туристських стежок, маркірованих трас, дитячих і спортивних таборів, і розташовані поза землями оздоровчого призначення. За межами міст та інших населених пунктів землі, зайняті лісопарками та іншими зеленими насадженнями, що виконують захисні та санітарно-гігієнічні функції і є місцем відпочинку населення, включаються до складу зеленої зони. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкодити використанню їх за цільовим призначенням. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законодавством України. Ухвалюючи рішення, апеляційний суд викладеного не врахував, не перевірив, чи було передбачено законодавством, чинним на час винесення оскаржуваних рішень сільської ради, порядок передачі юридичним особам в постійне користування земельних ділянок рекреаційного призначення для ведення мисливсько-рибальського господарства, та дійшов помилкового висновку про те, що при винесенні оскаржуваних рішень Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області діяла в межах наданих повноважень. Крім того, відповідно до ст. 19 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Статтею 51 ЗК України визначено склад земель рекреаційного призначення. За змістом ст. 52 ЗК України землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЗК України (в редакції на момент прийняття оскаржуваного розпорядження) продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної власності, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, проводиться місцевими державними адміністраціями, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У силу ч. 1 п. 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. На момент виникнення спірних правовідносин (продажу спірної земельної ділянки) повноваження органів виконавчої влади та місцевого самоврядування розмежовувались ст. ст. 122, 149 ЗК України. У силу ч. 7 ст. 122 ЗК України Кабінет Міністрів надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього кодексу. За вимогами ч. 9 ст. 149 ЗК України Кабінет Міністрів вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для несільськогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків визначених статтею 150 цього кодексу, якою передбачено види та порядок вилучення особливо цінних земель. Відповідно до розмежування компетенції органів виконавчої влади, земельними ділянками державної власності рекреаційного призначення розпоряджається Кабінет Міністрів України. З огляду на викладене висновок апеляційного суду про те, що при прийнятті розпорядження Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація діяла в межах наданих повноважень, є помилковим. Таким чином, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до особи, що незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов'язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч. 1 ст. 388 ЦК України). При вирішенні спору, апеляційний суд вважав, що набуття корпорацією «Енергоімпекс-Україна» у власність спірної земельної ділянки відбулося на підставі цивільно-правової угоди, оскільки підставою для укладення договору купівлі-продажу від 14 березня 2007 року між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацію Київської області та корпорацією «Енергоімпекс-Україна» стало прийняття районною адміністрацією розпорядження про продаж земельної ділянки рекреаційного призначення площею 3,056 га. Разом з тим, без з'ясування питання чи вчинялись Кабінетом Міністрів України дії щодо розпорядження цією земельною ділянкою, висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для застосування норм ст. 388 ЦК України та витребування у відповідача ОСОБА_7 спірної земельної ділянки є передчасним. За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити частково. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий В.І. Мартинюк Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік