АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Комаревцева Л.В.
Справа №753/1405/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Бердичівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про визнання права спільної сумісної власності на придбане майно під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зобов'язання внести зміни до свідоцтва про право на спадщину,-

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права спільної сумісної власності на придбане майно під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зобов'язання внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

У мотивування вимог посилалася на те, що 04 квітня 2015 року Бердичівською державною нотаріальною конторою Житомирської області заведено спадкову справу №177/2015 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5.

Спадкоємцями за законом першої черги є дружина спадкодавця - ОСОБА_2, батько спадкодавця - ОСОБА_3 та матір спадкодавця - ОСОБА_4

До складу спадщини ОСОБА_5 входить:

- квартира АДРЕСА_1, яка придбана на праві власності 15.02.2010 року за 454 388 грн та зареєстрована за спадкодавцем;

- транспортний засіб (автомобіль) Toyota Camry, 2007 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1, який придбаний на праві власності 05.11.2010 року за 1000 грн і зареєстрований 23.02.2011 року за спадкодавцем.

З 23 жовтня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона та ОСОБА_5 спільно проживали однією сім'єю, спочатку - без реєстрації шлюбу, а з 23 липня 2011 року - в зареєстрованому шлюбі.

Так, вона та спадкодавець складали сім'ю до реєстрації шлюбу, оскільки спільно проживали, спілкувалися як подружжя, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, отже були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, що підтверджується наявними документа, фотокартками, спільним придбанням майна, а також може бути підтверджене речовими доказами та свідченнями свідків.

Пов'язаність спільним побутом полягає у спільному використанні майна (житла, транспортних засобів, меблів, посуду, побутової техніки, сантехніки тощо), споживання комунальних послуг (вода, водовідведення, природній газ, освітлення, опалення тощо), користування мережами телефонії, Інтернет тощо під час спільного проживання, яке неможливе за відсутності взаємних прав та обов'язків.

Отже, спадкове майно (квартира та автомобіль), що зареєстроване за спадкодавцем, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї дружини (позивача) та чоловіка (спадкодавця) під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

З урахуванням наведеного просила суд:

- визнати за нею право спільної сумісної власності в ідеальних по 1/2 частках квартири и 157 будинку 3 по вул. Єлизавети Чавдар у м. Києві, набутого під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на його ім'я 15.02.2010 року Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва і державної реєстрації в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності у реєстровій книзі №628-49 за реєстровим №46044 від 17.02.2010 року;

- визнати за нею право спільної сумісної власності в ідеальних по 1/2 частках транспортного засобу легкового седану-В Toyota Camry, 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1, набутого під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5, зареєстрованого на його ім'я у відповідності до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 23.02.2011 року на бланку НОМЕР_3, виданого Бердичівським МРЕВ УДАІ МВС України в Житомирській області.

15 березня 2016 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну (доповнення) предмету позову в частині вимог, в якій просила:

- внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я спадкоємця ОСОБА_3, від 26.11.2015 року під реєстраційним №4-1368 (на бланку НАС 414878, зареєстровано у спадковому реєстрі 26.11.2015 року, 12:02 під номером 58270104 Бердичівською державною нотаріальною конторою), а саме, в абзаці другому після слів «Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з:» та перед словом «автомобіля» доповнити текстом наступного змісту: половини (1/2 частини);

- внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я спадкоємця ОСОБА_4, від 26.11.2015 року під реєстраційним №4-1366 (на бланку НОМЕР_4, зареєстровано у спадковому реєстрі 26.11.2015 року, 12:06 під номером 58270160 Бердичівською державною нотаріальною конторою), а саме, в абзаці другому після слів «Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з:» та перед словом «автомобіля» доповнити текстом наступного змісту: половини (1/2 частини).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Бердичівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про визнання права спільної сумісної власності на придбане майно під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зобов'язання внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, а висновки такими, що не відповідають обставинам справи.

Так, спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу в спільному побуті, взаємних правах та обов'язках, при спільному бюджеті відбувалось у різних помешканнях в певні періоди часу:

- з 23 жовтня 2006 року до 17 липня 2007 року - по АДРЕСА_8.;

- з 17 липня 2007 року до 14 січня 2008 року - АДРЕСА_2;

- з 14 січня 2008 року до 01 липня 2010 року - в кімнаті гуртожитку Міжрегіонального центру професійної перепідготовки військовослужбовців, звільнених у запас, що у будинку АДРЕСА_9;

- з 01 липня 2010 року - у власній квартирі АДРЕСА_3.

Вказане підтверджується показами свідків, копіями документів, наявними в матеріалах справи.

Вказує, що відомості, оформлені довідкою №193 від 23.02.2016 року, виданою Житлово-експлуатаційним ТОВ «Оселя», довідкою №59 від 09.03.2016 року, виданою Святошинським УП ГУНП в м. Києві, листом Міністерства освіти і науки України від 21.04.2016 року за №3-15-278-16, листами відокремленого структурного підрозділу «Міжрегіональний центр професійної перепідготовки військовослужбовців, звільнених у запас Національного університету «Одеська юридична академія» у м. Києві від 06.04.2016 року за №58 та №57 є недостовірними, оскільки спростовуються наданими нею документами та показами свідків.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач підшуковувала інформацію про квартири у будинках, що будуються, а спадкодавець відшуковував ці будинки на будівельних майданчиках, після чого вони спільно відвідували їх.

Також, судом не надано оцінки зазначеним у позовній заяві обставинам спільних дій позивача та спадкодавця щодо спільних прав та обов'язків, спільної організації побуту за рахунок спільного бюджету.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5 (а.с.82-85 т.1)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з:

- квартири АДРЕСА_10, яка належала ОСОБА_5 на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності від 15 лютого 2010 року; (а.с. 19 т. 1)

- автомобіля Toyota Camry, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2,що підтверджується Довідкою-рахунком серії КІМ №383832 від 06.11.2010 року та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.02.2011 року. (а.с. 18, 120 т. 1)

Із спадкової справи №177/2015 вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 69-116 т. 1)

Відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 26 листопада 2015 року державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку автомобіля марки Toyota Camry, 2007 року випуску, н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, кожному, які зареєстровані в реєстрі за №4-1368 та №4-1366 відповідно. (а.с. 108-109 т. )

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначала, що з 23 жовтня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона та ОСОБА_5 спільно проживали однією сім'єю, спочатку - без реєстрації шлюбу, а з 23 липня 2011 року - в зареєстрованому шлюбі. Так, вона та спадкодавець ОСОБА_5 складали сім'ю до реєстрації шлюбу, оскільки спільно проживали, спілкувалися як подружжя, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, отже були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Отже, спадкове майно (квартира та автомобіль), що зареєстроване за спадкодавцем, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї дружини (позивача) та чоловіка (спадкодавця) під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити із того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року в справі №6-97цс11.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до Свідоцтва №8 від 02.04.2009 року до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду А №16-64/ФО64 від 16.05.2008 року ОСОБА_5 сплатив ТОВ «Фінансовій компанії «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» 454 388 грн за придбання об'єкта інвестування - спірної квартири. (а.с.21 т.1)

Згідно із Актом прийому-передачі квартири інвестору від 19.01.2010 року, складеним та підписаним між Акціонерним товариством холдинговою компанією «Київміськбуд» та ОСОБА_5, останній сплатив 100% вартості та прийняв квартиру АДРЕСА_4. Загальна дійсна вартість квартири складає 454 388 грн. (а.с.20 т.1)

15 лютого 2010 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4. (а.с. 19 т. 1)

За Довідкою-рахунком серії КІМ №383832 від 06.11.2010 року ОСОБА_5 придбав автомобіль марки Toyota Camry, кузов НОМЕР_5, вартістю 1000 грн. (а.с. 120 т. 1)

23.02.2011 року ОСОБА_5 отримав Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.02.2011 року. (а.с. 18 т. 1)

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року в справі №6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно довідки від 15.02.2016 року, виданої Міським комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством №7, та домової книги №4314/95 ОСОБА_5 з 19.09.1995 по день його смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7. (а.с.177-180 т.1)

Відповідно до довідки №1061 від 27.10.2015 року, виданої ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», та паспорту ОСОБА_2, остання до квітня 2014 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8, а з 12.05.2014 до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_5. (а.с.10-11, 137 т.1)

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що відомості, оформлені довідкою №193 від 23.02.2016 року, виданою Житлово-експлуатаційним ТОВ «Оселя», довідкою №59 від 09.03.2016 року, виданою Святошинським УП ГУНП в м. Києві, листом Міністерства освіти і науки України від 21.04.2016 року за №3-15-278-16, листами відокремленого структурного підрозділу «Міжрегіональний центр професійної перепідготовки військовослужбовців, звільнених у запас Національного університету «Одеська юридична академія» у м. Києві від 06.04.2016 року за №58 та №57 є недостовірними.

Так, згідно з листом Міністерства освіти і науки України від 21.04.2016 за №3-15-278-16 та листами Відокремленого структурного підрозділу «Міжрегіональний центр професійної перепідготовки військовослужбовців, звільнених у запас, Національного університету «Одеська юридична академія» у м. Києві» від 06.04.2016 за №58 та №57, ОСОБА_5 в період з 2007 року по квітень 2011 року у гуртожитку Міжрегіонального центру професійної перепідготовки військовослужбовців звільнених у запас (місто Київ) не проживав, ордер на проживання не отримував, договір оренди з навчальним закладом не укладав (а.с. 34, 35, 37 т.2).

Вказані документи не спростовані показами свідка ОСОБА_7, який показав, що періодично, зранку та ввечері о 20-21 год, бачив у гуртожитку спадкодавця та позивача, які проживали у кімнаті, проте він до них у кімнату не заходив. Яким чином вони організовували свій побут, спільний відпочинок та чи був у них спільний бюджет невідомо.

Квитанція до прибуткового касового ордера серії 12АААЛ №288061 від 04.02.2009 року не підтверджує факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в кімнаті гуртожитку Міжрегіонального центру професійної перепідготовки військовослужбовців, звільнених у запас, що у будинку АДРЕСА_9. (а.с. 31 т. 1)

Жодних документів, які б підтверджували факт спільного проживання з спадкодавцем у гуртожитку, позивачем не надано.

Натомість, у довідці №193 від 23.02.2016 року, виданій Житлово-експлуатаційним товариством з обмеженою відповідальністю «Оселя» та довідці №59 від 09.03.2016 року, виданій Святошинським управлінням поліції ГУ НП в м. Києві за результатами перевірки, зазначено, що в період з вересня 2007 року по березень 2011 року ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_6, власником якої є ОСОБА_8 (а.с.181, 184 т.1).

Щодо довідки ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» про проживання позивача та спадкодавця у спадковій квартирі з липня 2010 року, то ця інформація не стосується періоду набуття спадкодавцем спірного майна.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги докази, що позивач підшуковувала інформацію про квартири у будинках, що будуються, а спадкодавець відшуковував ці будинки на будівельних майданчиках, після чого вони спільно відвідували їх, оскільки такі документи не свідчать, що спірна квартира придбана в результаті спільної праці та за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Суд першої інстанції дав оцінку показам свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 і підставно дійшов висновку, що допитані судом свідки не підтвердили достовірності обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Показання свідків різняться між собою щодо одних і тих же фактів і суперечать наданим письмовим доказам.

Отже, позивач не довела належними та допустимими доказами, що її кошти та кошти відповідача були об'єднані для набуття спірної квартири та автомобіля, як і не довела ведення ними спільного господарства, наявності спільного побуту та бюджету.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Всі ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції. Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку і в колегії суддів відсутні правові підстави для переоцінки одних і тих же доказів.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва