Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1932/15-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 30 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Григорусь Н.Й., Худякова А.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок пожежі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 69175 грн. на відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок пожежі, що виникла 10.03.2015 року з вини ОСОБА_2

Зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку № 14 по вул. Вайсера в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області. На цій земельній ділянці знаходилися житловий будинок, тимчасова будівля, сараї, погріб, криниця, вбиральня, огорожа. 10.03.2015 року біля 15.00 год. відповідач, будинок якого знаходиться поруч, спалював суху траву. Вітер розніс вогонь, який перекинувся на його (позивача) ділянку, внаслідок чого повністю згоріла тимчасова будівля і туалет, вигорів погріб, згорів каркас криниці. Також, були пошкоджені матеріали, що знаходилися у тимчасовій будівлі: 22 листи гіпсокартону, 26 азбестоцементних листів, 50 метрів профілів VD, 108 метрів профілів CD. Крім того, пошкоджений сайдинг та пластикова вагонка, якими був оббитий будинок.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначив, що суд безпідставно не прийняв до уваги матеріали перевірки факту пожежі, проведеної Малинським МВ УМВС України в Житомирській області, з висновку якої вбачається, що пожежа сталася внаслідок необережного поводження ОСОБА_2 з вогнем під час спалювання сухої трави. При цьому, відповідач не надав будь-яких доказів на спростування вказаних обставин. Суд, у свою чергу, обґрунтував своє рішення на припущеннях, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Також, судом неправомірно не взято до уваги зведений кошторис розрахунку відновлювальних робіт житлового будинку на обґрунтування заподіяної йому шкоди. Крім цього, головуючий під час слухання справи не встановив осіб, які з'явилися до суду, внаслідок чого запрошені ним свідки перебували в залі судового засідання і не були в подальшому допитані судом.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вину ОСОБА_2 у пожежі та не надано належних доказів розміру заподіяної шкоди.

Проте, погодитися з такими висновками не можна, враховуючи наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка та будинок, розташований на ній, які знаходяться за адресою: вул. Вайсера 14 в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області (а.с. 31-38). Будинок 1959 року побудови, загальною площею 51,1 кв.м. Згідно технічної документації до будинку належить: веранда, 4 сараї, погріб, вбиральня, криниця, огорожа.

10 березня 2015 року о 15.00 год. в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області по вул. Вайсера 14 сталася пожежа. Внаслідок пожежі повністю згоріло допоміжне приміщення, вбиральня, дерев'яне накриття криниці, вигорів погріб, які належали ОСОБА_1 (а.с. 7-16).

З висновку ДІМ Малинського МВ УМВС України в Житомирській області від 24.03.2015 року вбачається, що пожежа сталася з вини ОСОБА_2, внаслідок необережного поводження з вогнем (а.с. 40). Під час проведення розслідування факту пожежі були опитані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (сусіди сторін), які пояснили, що вони бачили, як 10.03.2015 року близько 14.55 год. ОСОБА_2 спалював суху траву на подвір'ї свого будинку, що межує з будинком ОСОБА_1 Підпаливши траву він не врахував сильного вітру, внаслідок чого вогонь швидко почав розповсюджуватися, перекинувся на будівлю ОСОБА_1, у зв'язку з чим повністю згоріло підсобне приміщення позивача та інші споруди.

Згідно протоколу огляду місця події від 10.03.2015 року, пожежею знищено дах погребу, нижня частина стінки якого побудована з цегли, господарське приміщення, яке знаходилося біля погребу повністю знищено вогнем. Двері та пластик, яким облицьований будинок, деформовані внаслідок плавлення. Біля будинку є обвуглена трава. Огляд проведено без участі власника, у зв'язку з чим слідчий на подвір'я не заходив (а.с. 57-59).

З акту про пожежу від 10.03.2015 року вбачається, що пожежа у зв'язку з необережним поводження з вогнем, внаслідок чого знищено: сарай, погріб, вбиральню та будівельні матеріали і речі, які знаходилися в сараї: металеві профілі, гіпсокартон, андулін, умивальник, система подачі кисню з балоном, алюмінієвий бідон, велосипед «Україна», шланг для поливу, металеве ліжко з пружинним матрацом, дерев'яний стіл, кухонний набір, двері дерев'яні міжкімнатні, дерев'яний навіс критий шифером. Також, пожежею пошкоджено 40 кв.м. поверхні житлового будинку та вхідні двері у веранду (а.с. 65).

Крім того, позивачем надано суду фотознімки, з яких вбачається, що пожежею було повністю знищено тимчасову будівлю, вбиральню, погріб, дерев'яне накриття на криницю, пошкоджено вхідні двері та облицювання будинку, згоріла трава біля будинку і огорожі позивача та біля огорожі відповідача (а.с. 7-16).

Під час апеляційного розгляду позивач додатково надав фотокартки, які більш детально свідчать про майно, що знаходилось у тимчасовій будівлі і згоріло разом із нею (а.с. 85-95). Також, судом допитаний свідок ОСОБА_5, який пояснив, що 10.03.2015 року він проїздив біля будинків сторін на велосипеді і бачив, як ОСОБА_2 на своїй земельній ділянці, неподалік від огорожі, спалював якусь траву. Через деякий час повертався назад і побачив, як відповідач намагається загасити свій паркан. Вогонь був невеликий, і він вважав, що ОСОБА_2 впорається з пожежею самостійно. Однак, в подальшому дізнався, що вогонь перекинувся на територію ОСОБА_1, внаслідок чого у нього повністю згоріла тимчасова будівля разом із будівельними матеріалами та іншими речами, погріб, вбиральня, дерев'яний каркас колодязя. Про наявність в тимчасовій будівлі будівельних матеріалів знає у зв'язку з тим, що він надавав допомогу ОСОБА_1 у ремонті будинку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув увагу та те, що обов'язок доказування відсутності вини у деліктних правовідносинах покладається на відповідача, та не навів докази, якими доведено відсутність вини ОСОБА_2 в завданні такої шкоди.

При цьому, суд не врахував положення ч. 4 ст. 60 ЦПК України, згідно з якими доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та дійшов необґрунтованого висновку про "малоймовірність" вини відповідача. Також, судом не спростовані докази, надані ОСОБА_1, зокрема акт про пожежу від 10.03.2015 року, висновок ДІМ Малинського МВ УМВС України в Житомирській області від 24.03.2015 та інші матеріали перевірки, які підтверджують, що пожежа сталася з вини ОСОБА_2, внаслідок необережного поводження з вогнем.

Крім того, з фотокарток наданих позивачем та з фотокарток, які містяться в матеріалах перевірки Малинського МВ УМВС України в Житомирській області вбачається, що трава біля огорожі відповідача (зі сторони ОСОБА_2М.) згоріла, обгорів паркан, а тому доводи відповідача про те, що вогонь не міг розповсюджуватися з його сторони, є необґрунтованими. Докази того, що пожежа почалася на ділянці ОСОБА_1, у справі відсутні.

При визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, суд приймає до уваги зведений кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва, локальний кошторис на будівельні роботи, підсумкову відомість ресурсів, складених 17.08.2015 року інженером проектувальником ОСОБА_6, яка має відповідний кваліфікаційний сертифікат (а.с. 17-30). Під час апеляційного розгляду позивач та його представник пояснили, що ОСОБА_6 виїжджала на місце пожежі, провела огляд і обмір будинку, підсобних приміщень, огляд і підрахунки будівельних матеріалів, пошкоджених вогнем, залишки яких були в наявності.

Також, судом в якості доказу прийняті фотокартки, які свідчать про факт знищення тимчасової будівлі, вбиральні, дерев'яного каркасу колодязя, будівельних матеріалів і інших речей, вигоряння підвалу (а.с. 7-16, 60-64, 85-95).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі. У зв'язку з цим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про стягнення з відповідача на користь позивача 69175 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1452 грн. 68 коп. судового збору, сплаченого під час подання позовної заяви та апеляційної скарги (а.с. 1, 73).

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 69175 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1452 грн. 68 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді