АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/2669/16 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Справа № 635/9674/15-ц Доповідач Зазулинська Т.П.
Категорія інші
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку використання зливної ями,-

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії щодо льоху та зливної ями. Ухвалою цього суду від 25 листопада 2015 року позовні вимоги було розєднано в окремі провадження.

У позові про визначення порядку використання зливної ями, з урахуванням подальших уточнень, ОСОБА_3 просив зобовязати ОСОБА_4 провести очищення загальної зливної ями літ.«К-1» 37,67 куб.м. загального обєму вмісту в присутності офіційної особи для письмового оформлення кожного разу вивільненого відповідачем обсягу, після чого показання водомірних лічильників зафіксувати актом і з цих показань проводити наступні очищення зливної ями за наявності для того ознак переповнення з сумісною оплатою сторонами витрат на очищення пропорційно показанням лічильників води, що зафіксовані контролером.

Відповідач проти позову заперечувала та вказувала, що з моменту заселення в квартиру 28 листопада 2012 року та по грудень 2015 року вона використала 74 куб.м. води та вивезла 40 куб.м., тоді як позивач за цей час використавши 54 куб.м. води жодного разу очищення не провів. При цьому вважає, що зазначені позивачем дані невірні та вказані задля уникнення очищення ним в подальшому зливної ями.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, висновки суду такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Вказує, що в ухваленому рішенні містяться припущення, при цьому, суд безпідставно розєднав позовні вимоги в окремі провадження, чим спричинив виключення ряду письмових доказів, які необхідно було дослідити, зокрема, рішення виконкому Височанської селищної ради №195 від 15.10.2013 року про недопустимість засипки ОСОБА_4 загальної зливної ями та рекомендації позивачу встановити водомір; лист ХР БТІ №505 від 15.12.2015 року, у якому вказано про приналежність ОСОБА_5 серед інших приміщень і ? зливної ями літ.«К-1»; згода від 20.08.2009 року про встановлення порядку користування приміщеннями на прибудинковій земельній ділянці, де вказано, що у власності власника квартири №1 знаходиться ? частина зливної ями, а не 41/100. Також суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні двох клопотань про витребування письмових доказів.

Зазначає, що жодної можливості знайти спільну мову з відповідачем немає. На початку 2013 року, коли до позивача через несправність труб не надходила вода, відповідач при заміні труб опалення та непомірне користування сауною, яка знаходиться в квартирі, переповнила зливну яму, через що у приміщенні був неприємний запах.

Стверджує, що вимогу позивача щодо порядку оплати комунальних послуг за водовідведення суд безпідставно змінив на порядок оплати утримання і ремонту загальної зливної ями.

Крім того, суд безпідставно застосував до даних правовідносин ст. 360 ЦК України, яка не регулює порядок оплати комунальних послуг, також невірно застосовані Правила технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації Держжитлокомунгоспу України № 30 від 05.07.1995 року, які обовязкові тільки для промислових підприємств водопровідно-каналізаційного господарства, а не для населення. Також звертає увагу на положення Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабміну України від 21 липня 2005 року № 630, де вказано, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з

розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з

нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку

води.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, перевіривши доводи скарги і матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтями 10, ч.ч. 1,2 ст.11 ,ст.60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом; Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із встановлених судом обставин справи убачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 реєстровий № 3936., ОСОБА_4 є власником 41/100 частин будинку, що розташований в Харківській області, Харківському районі, смт. Високий, вул. Комінтерна, 69-А. Із змісту цього договору убачається, що ОСОБА_4 отримала у власність лише ідеальну частку будинку без виділення її в натурі.

Того факту, що інша частина будинку належить позивачу відповідач не оспорює.

Порядок користування між співвласниками ні договором, ні судовим рішенням не визначений.

Відмовляючи у задоволений позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та того, що позивачем не надано суду технічного обґрунтування методики підрахунку витрат, повязаних із експлуатацією очисної споруди літ. «К1» по вул. Комінтерну 69 А в смт. Високий та з технічної точки зору обґрунтованої методики розподілу витрат між співвласниками будинку за іншим принципом, ніж це встановлено ст. 360 ЦК України. та послався при цьому на те, що відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Отже, основним принципом розподілу витрат на утримання спільного майна між співвласниками є розмір частки співвласника, а не інтенсивність використання спільного майна, на що спирається у своєму позові ОСОБА_3

Оскільки позивач володіє більшою часткою в праві спільної часткової власності, то і розмір його участі у спільних витратах повинен бути більшим, але позивач вважає, що необхідно встановити інший порядок розподілу витрат на утримання зливної ями, ніж це визначено ст. 360 ЦК України.

За спільною домовленістю, або в разі технічно-обґрунтованого висновку спеціаліста, або експерта з урахуванням технічних особливостей комунікацій можливо встановити інший принцип розподілу витрат між співвласниками, не заборонений законом стосовно конкретного предмету спору.

В такому разі, якщо позивач бажає встановити інший принцип розподілу витрат між співвласниками, то відповідно до вимог ст. 641 ЦК України позивач повинен направити відповідачу пропозицію укласти такий договір, але до цього часу позивач цього не зробив, оскільки не надав суду доказів того, що подав відповідачу текст такого договору для вирішення питання про прийняття такої пропозиції. Замість цього, позивач безпосередньо звернувся до суду в порушення вимог ст. 649 ЦК України, якою передбачено можливість вирішення судом переддоговірних спорів. Так із змісту цієї норми закону вбачається, що суд може розглянути такий спір у випадку, коли сторони знаходяться на стадії узгодження договору після отримання у встановленому законом порядку та формі пропозиції укласти договір.

Сторони визнали, що технічна документація на зливну яму відсутня, яким чином влаштована така споруда, її тип і технічні параметри, принцип роботи сторонам невідомі, але при цьому сторони підтвердили і не оспорювали той факт, що вода не застоюється в ямі, оскільки повністю поглинається ґрунтом.

Позивач надав суду лист Височанської селищної ради № 47 від 18.01.2016 року, в якому зазначено, що технічна документація на зливну яму спільного користування за адресою місця мешкання позивача - вул. Комінтерну 69 А в смт. Високий у Височанській селищній раді відсутня, у зв'язку з тим, що під час передачі житлового будинку за вказаною вище адресою з Житло-управління КДБ УРСР до Височанського ПУЖКХ ніякої технічної документації надано не було, акт прийняття комісією вказаної зливної ями до експлуатації було затверджено рішенням виконкому Височанської селищної ради № 442 від 11.10.1994 року. Виконкомом Височанської селищної ради в рішенні за № 195 від 15.10.2013 року було рекомендовано співвласникам житлового будинку за можливе прийняття за критерій відліку розрахунок двох користувачів зливної ями при порівняльному аналізу показань водогінних лічильників використаної води з водогінної мережі.

Інших доказів ані позивачем ані відповідачем не надано.

Крім того, для правильного розуміння обсягу витрат, повязаних із експлуатацією місцевої очисної споруди слід враховувати положення «Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.95 N 30, який розкриває таке поняття. У пункті 11.1.5. цих Правил зазначено, що роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції систем внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель. Власники приватних будинків повинні виконувати ці роботи за власний рахунок. А пункт 11.1.6. Правил показує примірний перелік заходів, повязаних з технічним обслуговуванням очисних споруд, який зазначає, що завданням технічного обслуговування систем внутрішнього водопроводу і каналізації є: контроль за технічним станом і збереженням внутрішніх мереж водопроводу та каналізації, встановлених санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання; проведення оглядів, профілактичного обслуговування, ремонтів, запобігання аваріям та їх ліквідація; утримання систем у належному технічному і санітарному стані, ліквідація витоків, засмічень, затоплень підвалів тощо; усунення несправностей, які вимагають негайного вжиття заходів, налагодження і регулювання технічного обладнання; підготовка систем внутрішнього водопроводу та каналізації до експлуатації в осінньо-зимовий та весняно-літній періоди; ведення технічної документації та звітності.

Відповідно до положень пункту 2.21. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 N 145 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2011 р. за N 457/19195, в якому зазначено, що об'єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Отже, одним із критеріїв визначення порядку розплоду витрат, повязаних із експлуатацією очисної споруди сторін враховується кількість осіб, які користуються спорудою.

З огляду на наведене суд дійшов правильного висновку, що якщо позивач бажає встановити інший порядок розподілу витрат на утримання очисної споруди, зобовязаний довести, що його фактичні витрати повинні бути меншими виходячи із технічних характеристик системи каналізації та порядку її експлуатації. При цьому, такий фактор, як обсяг споживання чистої водопровідної води не є вирішальним у визначенні питання про загальний обсяг вмісту каналізаційної споруди за умови, що в ній така вода не затримується. З урахуванням того, що після зміни складу співвласників та чисельності осіб, що користуються очисною спорудою, що між сторонами відсутній реальний поділ будинку та не встановлено порядку користування будинком, який перебуває у спільній частковій власності, слід також провести дослідження для зясування питання про те, чи розрахована конструкції зливної ями на умови експлуатації, що змінилися з моменту введення такої споруди в експлуатацію і чи нема потреби в улаштуванні сторонами окремих очисних споруд.

Вирішення питання про визначення методики розрахунку витрат, повязаних з експлуатацією очисної споруди, якою користуються сторони, потребує спеціальних знань, проте від проведення експертизи позивач відмовився, та не надав суду жодного документу, що надає суду можливість визначитись із технічними характеристиками очисної споруди та відповідності їх санітарним нормам і правилам в умовах зміни інтенсивності її експлуатації.

Колегією суддів досліджено рішення виконкому Височанської селищної ради №№ 195 від 15.10.2013 року, на яке посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі і яке має рекомендательний характер , в ньому не вказані технічні характеристики спірної очисної споруди та нормативні акти , які містять рекомендовану методику вирішення спірного питання.

Колегія визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційної скарги ОСОБА_3, доводи якої висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.П. Зазулинська

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_2