Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 березня 2016 року ОСОБА_1 районний м. Львова у складі:

головуючої судді Глинської Д.Б.

при секретарі Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_3, треті особи Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Перша Львівська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, -

встановив:

30 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції зняти арешт та заборону на відчуження на квартиру АДРЕСА_1, накладеного ВДВС ОСОБА_1 районного управління юстиції згідно постанови 535/А від 5 червня 2002 року, реєстраційний номер обтяження 4405685, де власником обєкта зазначено ОСОБА_4.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач ОСОБА_2, відповідно до Договором купівлі-продажу квартири від 16.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за №1777 є власником квартири АДРЕСА_2. 29 січня 2003 року позивачем було зареєстровано своє право власності у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Однак, як йому, позивачу ОСОБА_2 стало відомо, на вказану квартиру ще 05 червня 2002 року було накладено арешт на підставі постанови №535/А від 05.06.2002 року ВДВС ОСОБА_1 районного управління юстиції. Даний арешт було накладено в звязку з борговими зобовязаннями колишнього співвласника квартири - ОСОБА_4

Таким чином, у зв'язку з тим, що арешт порушує його право власності як власника квартири, арешт, який накладений на квартиру, підлягає зняттю в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту його порушеного права немає.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позові обставини, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачами суду подано не було.

Представники третіх осіб Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися.

Суд вважає, що справа може бути розглянута у відсутності осіб, які не зявились, виходячи з представлених доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2, відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 16.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за №1777 є власником квартири АДРЕСА_3.

29 січня 2003 року позивачем було зареєстровано право власності у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 29.01.2003 року, серії КММ №088680.

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2007 року реєстратором - Першою львівською нотаріальною конторою було внесено дані про арешт квартири АДРЕСА_3 до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4405685, реєстраційний номер обтяження 4405685, підстава обтяження - постанова 535/А від 05.06 2002 року ВДВС ОСОБА_1 районного управління юстиції, вх. 2257, власником обєкту обтяження зазначено ОСОБА_4.

Дана обставина вбачається з долученої до матеріалів справи Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 51028589 від 28.12.2015 року.

18 листопада 2015 року позивач звернувся із заявою до ОСОБА_1 відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, в якій просив зняти арешт із квартири АДРЕСА_4, оскільки він є власником даної квартири а не ОСОБА_4.

Відповідно до листа ОСОБА_1 відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції № В-11/31895 від 18.12.2015 р. станом на даний час згідно даних ЄДРВП виконавчих документів відносно ОСОБА_4 на виконані не перебуває. Даних щодо виконавчих документів в 2002 році і вчинених діях повідомити мені немає можливості, оскільки архівні документи знищені. Станом на даний час, у відділі відсутні правові підстави для вирішення питання щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_4.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи із положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

У відповідності до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з - під арешту.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214-215, 224ЦПК України, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_5, що накладений ОСОБА_1 Відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції згідно постанови 535/А від 5 червня 2002 року, реєстраційний номер обтяження 4405685, де власником обєкта зазначено ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_6