РІШЕННЯ

Іменем України

18.08.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину гаража та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на гараж,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи тим, що в 1991 році його батько ОСОБА_3 побудував гараж на прибудинковій території на вул.Кульпарківській, 23 у м.Львові; 15 листопада 2010 року батько помер; до своєї смерті батько не оформив свідоцтва про право власності на гараж; після смерті батька позивач вступив у володіння цим гаражем, яким користується і відповідач; внаслідок смерті батька відкрилась спадщина на цей гараж; за правилами спадкування позивач та відповідач є спадкоємцями на майно батька позивача у рівних частках; так як відповідач заперечує право власності позивача на ? частину гаража, позивач звернувся з позовом до суду про визнання за ним такого права.

Відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом до відповідача, в якому первісний позов не визнає, так як вважає себе одноособовим власником гаража, який є предметом позову, стверджує, що дійсно в 1991 році її чоловік ОСОБА_3 побудував гараж на прибудинковій території на вул.Кульпарківській, 23 у м.Львові; 15 листопада 2010 року її чоловік помер; після смерті чоловіка відповідач звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини на майно чоловіка та після спливу 6-ти місячного терміну з моменту відкриття спадщини отримала свідоцтво про право на спадщину на майно чоловіка ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Прийнявши спадщину на одне майно - ? частину квартири відповідач вважає, що водночас успадкувала усе інше спадкове майно, належне чоловікові на час його смерті, оформлене і не оформлене; таким чином відповідач стала власником і гаража, побудованого чоловіком на вул.Кульпарківській, 23 у м.Львові; факт побудови гаража у 1991 році стверджено як довідкою ЛКП «Навколо базару» №34 від 15.02.2016 р., так і технічним паспортом на гараж; той факт, що позивач має доступ до гаража, не спричинює виникнення у нього права власності на цей гараж; відповідач просить визнати за нею право власності на гараж.

Позивач в судове засідання не зявився; подав суду заяву - відзив на позов, у якій повідомив, що не визнає зустрічний позов відповідача, оскільки, вважає, що фактом вступу в користування гаражем він нарівні з відповідачем прийняв спадкове майно батька гараж, який є обєктом спору; у звязку із зайнятістю на роботі просив справу слухати у його відсутності, свій позов підтримує та просив його задоволити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав зустрічний позов свого довірителя, надав пояснення аналогічні, викладеним в зустрічній позовній заяві, та просив зустрічний позов свого довірителя задоволити, а в задоволенні первісного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та спадкової справи, вважає що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з довідки ЛКП «Навколо базару» №34 від 15.02.2016 р. цегляний гараж на прибудинковій території будинку №23 на вул.Кульпарківській був збудований ОСОБА_3, мешканцем квартири №6 вищевказаного будинку у 1991 році.

Згідно з свідоцтвом про смерть серія I-СГ №230854, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 16 листопада 2010 року, ОСОБА_3 помер 15 листопада 2010 року.

Відповідно до свідоцтва про одруження III-УР №739407, виданого Михайлевицькою сільською радою Городоцького району Львівської області 25.08.1963 року, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дружині було присвоєно прізвище «Соколова».

Згідно з свідоцтвом про народження I-ЯК №016999, виданим Львівським міським бюро ЗАГС 04.03.1966 року, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З оглянутої судом копії спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом ОСОБА_5, вбачається, що 13 січня 2011 року на майно ОСОБА_3, який помер 15 листопада 2010 року, було відкрито спадщину; в Спадковому реєстрі ця справа має №50587914, у нотаріуса №01/2011.

В матеріалах цієї спадкової справи знаходиться заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини на майно її чоловіка ОСОБА_3, а також заява ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2.

Згідно з довідкою ЛКП «Навколо базару» №90 від 24.02.2011 р. ОСОБА_3 проживав і був прописаний до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.05.2011 року ОСОБА_2 одноособово стала власником майна, належного її чоловікові ОСОБА_3 ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та транспортного засобу марки ВАЗ 21099 державний знак НОМЕР_1.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).

Згідно із ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно із ч.1 ст.1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно із ст.1275 Цивільного кодексу України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після отримання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Оскільки у власність спадкоємця може перейти лише майно, яке належало спадкодавцю на праві власності, то у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 не є самочинним будівництвом індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

Виходячи з положень Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 р. №79 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 р. за №547/26992, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані до 05 серпня 1992 року, не приймаються в експлуатацію.

Відповідно до п.3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 р. №95 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 р. за №612/23144 документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно з технічним паспортом на гараж під літерою Б на вул.Кульпарківській, 23 у м.Львові, виготовленим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 28.03.2016 р., гараж збудований у 1991 році, має фундамент, площа гаража становить 36,5 кв.м., під гаражем є підвальні приміщення I/3,4 кв.м. та II/16,5 кв.м.

Матеріалами справи встановлено, що на побудований у 1991 році спадкодавцем гараж на вул.Кульпарківській, 23 у м.Львові відсутній правовстановлюючий документ; відповідач оформила спадкові права на спадкове майно чоловіка та стала одноособовим власником на майно чоловіка половину квартири та транспортний засіб; позивач відмовився від своїх спадкових прав на майно спадкодавця в користь відповідача; таким чином він не набув право власності на інше спадкове майно, належне спадкодавцеві споруджений спадкодавцем гараж, а право власності на цей гараж в порядку спадкування набула відповідач як єдиний спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини на майно спадкодавця та не відмовився від спадкових прав у встановлені законом терміни.

Керуючись ст.ст.10, 60, 169, 224, 226 ЦПК України, ст.15, 16, 392, 1216-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1273-1275, 1297 ЦК України суд, -

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину гаража відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на гараж - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж під літерою Б площею 36,5 кв.м. з підвальними приміщеннями I/3,4 кв.м. та II/16,5 кв.м. на вул.Кульпарківській, 23 у м.Львові в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 15 листопада 2010 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Ванівський Ю.М.