Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №331/2959/15-ц
Провадження №22ц/778/77/16 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Гончар М.С.,

суддів: Стрелець Л.Г.

Каракуші К.В.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування.

Позов обґрунтував тим, що 04 квітня 2014 року о 20год.00хв. стався страховий випадок, а саме, ОСОБА_3, керуючи автомобілем МАЗ,д.н НОМЕР_2, у м. Запоріжжя по вул. Базовій при виїзді з другорядної дороги не впевнився в безпеці, не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, д.н.НОМЕР_1, який належить позивачу. Цивільна правова відповідальність за шкоду спричинену автомобілем МАЗ д.н НОМЕР_2 була застрахована на підставі Полісу №АС/3768846 від 22.05.2013 року між ОСОБА_4 та ПрАТ СК «Українська охоронно-страхова компанія», страховий ліміт якого становив 50000грн.

Посилаючись на те, що позивач подав відповідачеві всі необхідні документи що підтверджують настання страхового випадку, на вимогу відповідача було надано автомобіль для огляду і калькуляції відновлення транспортного засобу та здійснено незалежну експертну оцінку розміру шкоди (звіт №27 від 29 квітня 2014) у присутності представника АТ «Українська охоронно-страхова компанія» сума якої становила 17 649 грн., проте відповідач прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 6 152,20 грн. (повідомлення №6995 від 05.08.2014), чим змінив умови страхового договору в односторонньому порядку .

У зв'язку з тим, що зобов'язання по даному страховому випадку не були виконані відповідачем, просив стягнути з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування у розмірі 17 649 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 17649 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 6152 грн. 20 коп.

В судове засідання апеляційного суду відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, свого представника не направив, що у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що відповідач в порушення приписів ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не виконав своїх зобов'язань за договором страхування перед потерпілою особою, тому до стягнення суд визначив суму страхового відшкодування у розмірі 17649 грн, що визначений звітом про експертну оцінку №27 від 29 квітня 2014 року.

З таким висновком суду колегія суддів повністю погодитись не може з наступних підстав.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст.59 ЦПК України регламентовано, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов'язковим.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно п. 34.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків ( п.34.2).

Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (34.3.).

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 22.05.2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ СК «Українська охоронно-страхова компанія» укладено договір страхування, що підтверджується Полісом №АС/3768846 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик бере на себе зобов'язання відшкодувати шкоду, завдану життю, здоров'ю та майну третіх осіб, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом МАЗ 5549 державний номер НОМЕР_2, отже застрахована відповідальність особи, яка буде керувати вказаним транспортним засобом (а.с.76).

04 квітня 2014 року у м.Запоріжжя трапилась дорожньо-траспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля МАЗ 5549 державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5

ДТП сталось з вини водія ОСОБА_3, під час дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3768846 від 22.05.2013 року. Відповідно до умов договору встановлено обов'язковий ліміт відповідальності, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування страхування, в розмірі 50 000 грн., франшиза -1000 ( а.с.9)

11 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до страховика АТ «Українська охоронно-страхова компанія» із повідомленням про ДТП.

У передбаченому законом порядку 17 квітня 2014 року у присутності ОСОБА_5 аварійним комісаром було здійснено огляд пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1 та складено відповідний акт огляду колісного транспортного засобу (а.с.52-53). 10 червня 2014 року на підставі вказаного акту огляду від 17.04.2014 року за замовленням страховика складено звіт №440/14 від 10.06.2014 року про оцінку вартості відшкодування власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 у розмірі 8057,04грн. з ПДВ.(а.с.54-71).

У порушення порядку визначеного ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 23.04.2014 року за відсутності представника страхової компанії проведено повторний огляд автомобіля ВАЗ 210994-20 держномер НОМЕР_1 і на його підставі 29.04.2014 року експертом ОСОБА_6 складено висновок №27 експертного автотоварознавчого дослідження, згідно якого розмір відшкодування склав 17649,19 грн. (а.с.7-23).

02 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.74).

04 серпня 2014 року страховиком затверджено Страховий акт №14453 та розрахунок суми страхового відшкодування, розмір якого обраховано за вирахуванням франшизи та розміру ПДВ, і який дорівнював 6152,20грн (а.с.77-78).

05 серпня 2014 року страховиком повідомлено ОСОБА_2 про рішення відшкодувати потерпілому страхове відшкодування у розмірі 6152,20грн (а.с.4).

Матеріали справи не містять даних про те, що позивач замовляючи незалежну експертизу діяв у відповідності до вимог п.34.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відсутні належні на допустимі докази того, що страховик повідомлявся про проведення експертного автотоварознавчого дослідження №27 від 29.04.2014 року, і його результати доведені до відома страховика.

Зміст вказаного звіту №27 від 29.04.2014 року спростовує твердження позивача про те, що під час проведення повторного огляду та оцінки був присутній представник страхової компанії (а.с.7-23).

Поза увагою суду першої інстанції залишились надані відповідачем на підтвердження вказаних обставин докази і відповідні письмові заперечення відповідача (а.с.49-79).

Суд першої інстанції в основу рішення про стягнення страхового відшкодування поклав звіт №27 від 29.04.2014 р. експертного автотоварознавчого дослідження, який проведено з порушенням порядку визначеного ст.34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і в розумінні ст. 59 ЦПК України не може слугувати допустимим доказом розміру страхового відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги такими що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, тому її посилання про те, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі страхового стягнення, що визначений у відповідності до приписів закону, а саме у розмірі 6152,20грн є прийнятним і таким що підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру стягнення страхового відшкодування з 17 649 грн до 6152грн.20коп.

Керуючись ст. ст. 303,307, 309, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2015 року по цій справі змінити в частині стягнення страхового відшкодування з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 з 17 649 грн до 6152грн.20коп (шість тисяч сто п'ятдесят дві).

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: