Справа № 308/8650/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., КОЖУХ О.А.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2014 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 27.05.2013 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мотивуючи наступним. Позивач разом із сім'єю проживає у належній їм квартирі АДРЕСА_1, що розташована на четвертому поверсі дев'ятиповерхового будинку. Поверхом нижче проживають відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (квартира № 12) і ОСОБА_4 (квартира № 45). Відповідачі всупереч установленому порядку, без належних дозвільних документів, без узгодження з позивачем та із порушенням будівельних, санітарних норм і правил, інших норм законодавства, що регулюють питання утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, самовільно спорудили над бетонним навісом, розташованим над їхніми балконами, металевий дах довжиною 10 м, шириною понад 2 м і висотою понад 1 м. Металева конструкція із дахом знаходиться під вікнами квартири позивача, конструкція прикріплена до фасадної стіни будинку, для чого була просвердлена стіна кімнати позивача, що має наслідком порушення герметичності стіни, через дірки в стіні проходить повітря, у кімнаті взимку холодно, це призводить до захворювань у онуки. Влітку навпаки залізний дах нагрівається і створює в кімнаті неймовірну спеку, а під час дощів вода затікає за дах і призводить до намокання стіни будинку, сирості. Звернення позивача до ДАБК в Закарпатській області мали своїм результатом відповідь Ужгородської міської ради від 12.02.2013, якою позивача було повідомлено про те, що власники квартир №№ 12 і 45 при влаштуванні даху не узгодили проведення цих робіт із позивачем та іншими співвласниками будинку, а також про те, що міськвиконком не давав дозволу на влаштування даху.

Посилаючись на ці обставини, на самовільність встановлення відповідачами металевої конструкції, на порушення права позивача на користування власністю, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст.ст. 382, 383, 386 ЦК України, ст. 152 ЖК України, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій щодо захисту прав власника квартири у багатоквартирному будинку та порядку перепланування жилого приміщення, позивач поставив питання про вчинення відповідачами дій з метою усунення порушення права, запобігання такому порушенню і просив: зобов'язати відповідачів демонтувати за власний рахунок залізний дах, що вмонтований на рівні 4-го поверху на фасадній стіні квартири АДРЕСА_1. Судові витрати просив покласти на відповідачів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.09.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.12.2013, позов було задоволено, зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 демонтувати за власний рахунок залізний дах, що вмонтований на рівні 4-го поверху на фасадній стіні квартири АДРЕСА_1, вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.02.2014 рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19.09.2013 і ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 05.12.2013 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції виходив, серед іншого, з необхідності всебічного з'ясування обставин справи, належної перевірки доводів сторін і наявних доказів у контексті підстав для позову та для заперечень щодо нього, з яких виходили сторони.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2014 у позові відмовлено.

Не погодившись із останнім рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу. Посилається, зокрема, на порушення судом його процесуальних прав щодо можливості довести позов, на неврахування норм матеріального права, якими обґрунтовувався позов, а також на неправильне тлумачення змісту ухвали суду касаційної інстанції, який не вказував на необхідність відмови в позові. Зазначає, крім іншого, що металевий дах завдає шкоди здоров'ю. Позивач просить рішення скасувати, позов - задовольнити.

У письмових запереченнях на апеляцію представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Логойда В.М. вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін. Зазначає, що дії відповідачів були правомірними, прав позивача вони не порушують, а позов не було доведено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Конча П.І., які апеляцію підтримали, представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Логойди В.М., який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Встановлено в справі (а.с. 51-53, 115 т. 1 та ін.) і визнано сторонами, що ОСОБА_1 із сім'єю проживає у належній їм квартирі АДРЕСА_1, що розташована на четвертому поверсі дев'ятиповерхового будинку, а поверхом нижче проживають відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 (квартира № 12) і ОСОБА_4 (квартира № 45). У листопаді 2009 року відповідачі спорудили над балконами квартир № 12 і № 45 металевий похилий дах, при цьому, частина металевого даху, спорудженого над балконом квартири № 12, знаходиться під вікном квартири № 16, а над квартирою № 45 належних до квартири № 16 приміщень немає. Щодо металевого покриття даху (металевої черепиці), виготовленого ТОВ «ТРК-Профіль ГП», с. Старичі Яворівського району Львівської області, у справі наявний Сертифікат відповідності, виданий органом із сертифікації ДП «Львівстандартметрологія» на період з 24.11.2009 до 24.11.2011 і зареєстрований за № UA1.021.00В4282-09 (а.с. 56 т. 1).

Пред'являючи позов, ОСОБА_1 вказував на порушення його права власності, права належного користування житлом внаслідок улаштуванням відповідачами металевого даху над балконами квартир № 12 і № 45 у будинку. Так, останні це зробили самовільно, із порушенням вимог законодавства щодо перепланування квартир, користування багатоквартирним будинком, без узгодження з позивачем, металева конструкція знаходиться прямо під вікнами квартири позивача, прикріплена до стіни будинку, для чого була просвердлена стіна кімнати, що має наслідком порушення герметичності стіни, через дірки в стіні проходить повітря, у кімнаті взимку холодно, це призводить до захворювань у онуки, влітку дах нагрівається і створює в кімнаті неймовірну спеку, а під час дощів вода затікає за дах і призводить до намокання стіни будинку, сирості. Звернення до органів місцевого самоврядування м. Ужгорода та до органів архітектурно-будівельного контролю до усунення порушення прав позивача не призвели. Свої доводи позивач обґрунтував посиланням на норми ст. 152 ЖК України щодо необхідності одержання дозволу виконкому місцевої ради на перепланування чи переобладнання належного власнику жилого будинку (квартири) (тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), норми ст.ст. 382, 383, 386 ЦК України щодо захисту права власності, норми Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 (реєстрація в Мінюсті України від 25.08.2005 за № 927/11207, далі - Правила), за якими:

не допускаються: переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту; перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі (п. 1.4.4.);

для переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника повинні одержати від органу місцевого самоврядування дозвіл на переобладнання або перепланування (п. 1.4.5.);

власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану (п. 1.4.6.).

На свої звернення з указаного вище приводу позивач одержав відповіді:

від Інспекції ДАБК у Закарпатській області, якою повідомлено, що за проведення ОСОБА_4 реконструкції власної квартири із порушенням встановленого порядку її притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 97 КУпАП у вигляді штрафу, зобов'язано припинити будівельні роботи до оформлення дозвільних документів, поряд із цим повідомлено, що будівельні роботи, пов'язані зі встановленням даху над балконом, не потребують дозволу на виконання будівельних робіт, а за змістом поняття «перепланування» квартири такі роботи не належать до самочинного будівництва (лист від 20.11.2009 № 7/7-1913, а.с. 4 т. 1);

від Інспекції ДАБК у Закарпатській області про результат проведення 14.11.2012 перевірки, якою встановлено, що при будівництві указаного вище будинку балкони були змонтовані тільки до 5-го поверху (квартири № 12 і № 45), відповідно, для запобігання замокання від атмосферних опадів власниками цих квартир були встановлені навіси над власними балконами; ці дії здійснювалися відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 28 п. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (лист від 23.11.2012 № 7/7-1950, а.с. 30 т. 1);

від Виконкому Ужгородської міськради, яким позивача у зв'язку з його зверненням до ДАБК України повідомлено про комісійне встановлення обставин, відповідно до яких внаслідок довготривалої експлуатації (впливу атмосферних опадів) бетонна плита дашку над балконами квартир № 12 і № 45 потребувала негайного підсилення, укріплення та влаштування нового шару покриття, одним із варіантів було влаштування покриття з металевої черепиці на дашку, що і було виконано власниками квартир, які, втім, не узгодили проведення робіт із позивачем та іншими співвласниками будинку; виконком не давав дозволу на влаштування дашка (лист від 12.02.2013 № Г-8/10-06, а.с. 5 т. 1).

За зверненням ОСОБА_1 Ужгородське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Закарпатській області склало 10.09.2013 Акт перевірки дотримання санітарного законодавства (а.с. 114 т. 1), у якому зазначено, що факти, викладені у зверненні ОСОБА_1 про те, що умови його проживання у квартирі АДРЕСА_1 погіршилися через встановлення похилого перекриття над козирком над балконами квартир № 12 і № 45, підтвердилися; у літній період металеве покриття нагрівається на сонці, що не дає можливість провітрювати приміщення житлових кімнат. Крім того, в акті вказано на невідповідність конструкції металевого козирка Державним будівельним нормам. Водночас акт не фіксує конкретних параметрів щодо обставин, внаслідок яких, як у ньому зазначено, погіршилися умови проживання позивача в квартирі, а також не фіксує особливостей фактичного розташування металевого даху, встановленого над балконами квартир № 12 і № 45, стосовно квартири (вікон квартири) АДРЕСА_1.

Виходячи з вимог ст. 10 ч. 4, ст. 160 ч. 2, ст. 338 ч. 4 ЦПК України, апеляційний суд відповідно до ст. 45 ч. 3 цього Кодексу для з'ясування питань щодо наявності чи відсутності небезпечних, шкідливих факторів, оцінки можливого негативного впливу на середовище життєдіяльності (місце проживання) позивача внаслідок влаштування металевого даху над бетонним козирком над балконом квартир № 12 і № 45 у будинку АДРЕСА_1 ухвалою від 19.09.2014 залучив до участі в справі Ужгородське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Закарпатській області для подання відповідного висновку у межах його компетенції (а.с. 186-188 т. 3). Перед органом Держсанепідслужби були поставлені питання щодо дотримання санітарного законодавства під час влаштування вищевказаного металевого даху, наявності чи відсутності негативного впливу на середовище життєдіяльності позивача, зокрема, вказаного у позовній заяві, способу усунення такого негативного впливу в разі його наявності.

Допитана апеляційним судом у засіданні 07.11.2014 як свідок інженер Ужгородської міськрайонної філії Державної установи «Закарпатський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» ОСОБА_7 підтвердила зміст акту від 10.09.2013, водночас показала, що у зв'язку зі зверненням ОСОБА_1 до органу Держсанепідслужби проводився лише візуальний огляд конструкції, про яку йдеться, лабораторно-інструментальні заміри відповідних параметрів не проводилися, жодні розрахунки не робилися, конкретні порушення санітарних норм не були зафіксовані.

У подальшому на виконання ухвали апеляційного суду від 19.09.2014 та додаткової вимоги суду від 13.11.2014 у зв'язку з несвоєчасним виконанням ухвали (а.с. 9 т. 4) Ужгородське міськрайуправління ГУ Держсанепідслужби у Закарпатській області подало лист від 12.11.2014 № 1769/03 (а.с. 10 т. 4), яким повідомило, що: санітарні норми і правила на виконання будівельних робіт відсутні; влаштування окремих елементів будинків регулюється ДБН із урахуванням гігієнічних вимог; контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інженерно-технічних і конструктивних рішень установленим порядком здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю; вимоги безпеки, захисту здоров'я і охорони навколишнього середовища враховуються в сертифікаті на будівельні матеріали. У листі також зазначено, що важливою гігієнічною вимогою до житла є забезпечення оптимальних мікрокліматичних умов у житлових приміщеннях, найбільш сприятливих для організму людини; металеве покриття даху під вікнами квартири ОСОБА_1 при нагріванні на сонці в спекотний період літа є додатковим джерелом тепловиділення, що, можливо, приводить до підвищення температури повітря в житловій кімнаті.

Ухвалою апеляційного суду від 21.11.2014 було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Конча П.І. про призначення в справі судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 14-16 т. 4). 27.03.2015 до апеляційного суду надійшов висновок експерта від 15.01.2015 № 178/15, складений судовим експертом ОСОБА_8 (а.с. 23-36 т. 4), за яким:

односкатний металевий дашок влаштований над існуючим залізобетонним перекриттям (плоским дашком) балкона квартири № 12 та приміщенням раніше існуючого по функціональному призначенню як балкон квартири АДРЕСА_3;

вікно квартири № 16 знаходиться над частиною влаштованого металевого дашка над балконом квартири № 12;

у плані односкатний металевий дашок є суцільним, довжина становить 6,4 м, ширина - 1,47 м, в розрізі кут нахилу даху становить 22°, довжина ската - 1,6 м і висота - 0,62 м, відстань від примикання дашка до вікна квартири № 16 становить 0,5 м;

влаштована покрівля із металопрофільного покриття по конструктивному рішенню відповідає вимогам ДБН В.2.6-14-97 «Покриття будівель і споруд», однак, дерев'яна обрешітка не оброблена засобами вогнезахисту, які повинні забезпечувати 1 групу вогнезахисної ефективності, що є порушенням вимог п. 4.21 ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва»;

ремонтно-будівельні роботи по влаштуванню дашка входять до складу проведеної реконструкції по переплануванню та переобладнанню квартири № 45 і виконані без дозволу Виконкому Ужгородської міськради (порушення вимог п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій), внаслідок чого змінене архітектурне рішення фасаду житлового будинку без погодження з органами містобудування та архітектури (порушення п. 9.7. чинних на час проведення реконструкції ДБН А.2.2.-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва») та є недоцільним і технічно необґрунтованим щодо необхідності проведення підсилення існуючої конструкції залізобетонного перекриття;

на день проведення дослідження (місяць грудень) неможливо встановити фактичне підвищення температурного режиму в житлових кімнатах квартири АДРЕСА_1 за рахунок нагрівання від сонячних променів металопрофільного покриття дашка над балконом квартири № 12, однак, враховуючи середню температуру повітря найбільш спекотної доби, яка становить 29,5°, та враховуючи відстань від металопрофільного покриття дашка до віконного блоку квартири № 16, яка складає 0,5 м, і загальну площу покриття, яка становить 5,12 кв. м, експерт допускає перевищення нормативного температурного режиму в житловій кімнаті квартири № 16 за рахунок нагрівання металопрофільного покриття дашка в найбільш спекотний період літа;

рівень шуму від дощових опадів на металопрофільне покриття дашка санітарними та будівельними нормами не нормується;

влаштований захисний фартух із покрівельної сталі та кут нахилу покрівлі не допускає замочування зовнішньої сторони огороджувальної стіни житлової кімнати квартири № 16 під час дощових опадів;

дюбелі (діаметром 6-8 мм, довжиною 80-100 мм), якими закріплені металевий каркас металевого дашка та захисний фартух до огороджувальної стіни будівлі (обштукатурена цегляна кладка товщиною 700 мм), не можуть і не порушують герметичність огороджувальної стіни житлової кімнати квартири № 16, а також не можуть і не пропускають зовнішнє холодне повітря;

враховуючи, що металевий дашок самочинно влаштований, експерт пропонує повернутися до раніше існуючого варіанту плоского дашка по залізобетонному перекриттю із проведенням ремонтних робіт щодо нього;

влаштований металевий дашок є суцільною конструкцією по всій довжині над існуючим залізобетонним перекриттям, при цьому, можливий варіант часткового демонтажу металевого дашка над балконом квартири № 12 і під віконним блоком квартири № 16, однак, у зв'язку з відсутністю дозволу Виконкому Ужгородської міськради на влаштування металевого дашка, відсутнє правове обґрунтування експлуатації другої частини дашка над приміщенням квартири № 45.

Листом від 07.05.2015 № 91/20-12 Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради повідомило представнику відповідача ОСОБА_4 адвокату Логойді В.М., що влаштування козирка на фасаді будинку не відноситься до реконструкції, тому ці роботи слід було лише погодити із власником будинку.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Логойда В.М. оспорював певні дії судового експерта та правильність висновку щодо окремих обставин, характеристик влаштованого над балконом квартири АДРЕСА_3 металевого дашка. Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Мінюсті України 31.07.2015 до експерта ОСОБА_8 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження у зв'язку з недотриманням вимог законодавства про судову експертизу під час складання висновку від 15.01.2015 № 178/15 (лист Мінюсту України від 12.08.2015 № КО-8894/9.2).

Попри таку позицію представника Логойди В.М., його клопотання про призначення в справі повторної судової будівельно-технічної експертизи відхилене ухвалою апеляційного суду від 16.02.2016 . За змістом ст.ст. 10, 11, 57-61, ст. 143 ч. 1, ст. 147 ч. 6, ст. 179 ч. 1, ст. 212 ч.ч. 1-3 ЦПК України, обов'язок доказування пред'явлених вимог лежить на позивачеві, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, суд оцінює докази, включно з висновком експерта, у їх сукупності та взаємозв'язку, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Позивачем ОСОБА_1 і його представником адвокатом Кончем П.І. легітимність і правильність указаного висновку судового експерта повністю визнається, клопотання про призначення повторної судової експертизи вони вважають необґрунтованим. Окрім наведеного, саме по собі притягнення судового експерта за недотримання певних процедур при складанні висновку не тягне недійсності такого висновку, а зафіксовані в ньому фактичні дані, що передусім мають значення в справі (матеріал, з якого виготовлений дашок, його дійсне розташування, лінійні параметри, спосіб кріплення до стіни будинку тощо) ніким не заперечуються по суті, тож сумніви сторони щодо інших, менш істотних у справі даних, на встановлення яких експертом із порушеннями вона вказувала, не є перешкодою для з'ясування обставин справи за сукупністю наявних доказів.

Таким чином, наведені ОСОБА_1 у заяві підстави для пред'явлення позову, а саме: стосовно прикріплення металевої конструкції під вікном квартири позивача до фасадної стіни будинку у спосіб, при якому була просвердлена стіна кімнати позивача, що, відповідно, має наслідком порушення герметичності стіни; що через дірки в стіні проходить повітря, у кімнаті взимку холодно і це призводить до захворювань у онуки; що влітку залізний дах нагрівається і створює в кімнаті неймовірну спеку; що під час дощів вода затікає за дах і призводить до намокання стіни будинку, сирості, та відповідні цим підставам доводи не знайшли свого підтвердження сукупністю належних і допустимих доказів.

Твердження про істотне порушення права позивача на належне володіння та користування житлом через значне підвищення температури повітря у кімнаті квартири внаслідок нагрівання вищезгаданого металевого дашка влітку, як і документи органу Держсанепідслужби, а також висновок експерта в цій частині, мають характер неприпустимих у доказуванні припущень (ст. 60 ч. 4 ЦПК України). Доводи щодо виникнення захворювань у онуки позивача внаслідок наведених у заяві обставин не мають жодного обґрунтування конкретними фактами, не називається й особа, на захворювання якої вказує позивач. Інші конкретні обставини, що були зазначені позивачем у заяві і слугували підставами для пред'явлення відповідних вимог, прямо спростовуються висновком судової експертизи. Понад те, висновок експерта щодо цих інших обставин, які слугували підставами позову і як такі мають значення в справі, узгоджується по суті із письмовими доказами в справі (ст. 64 ЦПК України), з яких, серед іншого, вбачається, що дії відповідачів по влаштуванню спірного дашка над балконами їхніх квартир були певною мірою вимушеними, їх необхідність та законність не заперечується ані виконавчими органами Ужгородської міськради, ані Інспекцією ДАБК у Закарпатській області. Висновок судового експерта узгоджується й із висновком від 30.10.2014 № 110/10-13 експертного будівельно-технічного дослідження, виконаного судовим експертом Колчаром В.Д. на замовлення відповідача ОСОБА_4 (а.с. 1-23 т. 2), який є одним з письмових доказів у справі та вказує на те, що вищезгадана металева покрівля не може призвести до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку АДРЕСА_1, погіршення умов експлуатації і проживання громадян у будинку.

Крім того, враховуючи, що над частиною металевого дашка, влаштованою над балконом квартири АДРЕСА_3, квартира позивача та її вікна не розташовуються, колегія суддів оцінюючи цей факт у сукупності з іншими встановленими в справі обставинами, наявними доказами та матеріалами, приходить до висновку, що будь-яких фактичних даних щодо заподіяння шкоди правам позивача, про які йдеться, таким розташуванням дашка у справі немає, докази щодо таких обставин - відсутні.

Стосовно обґрунтування позивачем своїх вимог самочинністю встановлення металевого дашка над балконами квартир № 12 і АДРЕСА_3, здійсненням власником квартири № 45 її перепланування апеляційний суд констатує таке.

У справі немає доказів здійснення перепланування квартири АДРЕСА_4. У квартирі № 45 цього будинку восени 2009 р. були проведені ремонтно-будівельні роботи по реконструкції із переплануванням та переобладнанням квартири. Судовий експерт з огляду на одночасність проведення таких робіт у квартирі № 45 і влаштування металевого дашка над балконом цієї квартири дійшов висновку про те, що влаштування дашка було елементом реконструкції квартири.

Тим часом: по-перше, до правовідносин, що виникли у справі за позовом про знесення (демонтаж) самовільно збудованого конструктивного елемента (дашка над балконом на четвертому поверсі) у багатоповерховому багатоквартирному будинку, положення ст. 376 ЦК України саме щодо самочинного будівництва не застосовуються, до таких правовідносин застосовуються положення ст.ст. 382, 383 ЦК України, ст. 152 ЖК України, Правил, що на них послався позивач, якому, проте, належить право на звернення до суду за умови, що він доведе наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), тобто, особі належить право на пред'явлення негаторного позову, із яким кореспондується процесуальний обов'язок його довести;

по-друге, право на пред'явлення вимоги у контексті знесення (демонтажу) самочинного будівництва у зв'язку з відсутністю відповідного дозволу, проекту, порушення ДБН тощо мають органи місцевого самоврядування та органи державної влади у межах своєї компетенції, у спірному випадку, зокрема, Ужгородський міськвиконком, Інспекція ДАБК у Закарпатській області (ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), які, втім, не вбачають підстав вважати дії відповідачів із влаштування дашка над балконами переплануванням квартир, їх реконструкцією у розумінні Правил, тож не вбачають порушення законодавства, підстав для пред'явлення відповідного позову і такий не пред'являли;

по-третє, влаштування дашка над балконом квартири може бути як пов'язаним із її реконструкцією та внутрішнім переплануванням, так може бути здійснене і без такого перепланування, що доводить, крім іншого, і факт влаштування дашка над квартирою № 12;

по-четверте, у справі немає доказів порушенням прав позивача ані діями ОСОБА_4 із перепланування її квартири та із встановлення металевого дашка над її балконом, ані діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із встановлення металевого дашка над балконом їхньої квартири, тому пов'язаність встановлення дашка із переплануванням квартири чи відсутність такої правового значення у справі не мають.

Відтак, відповідні факти, причинно-наслідкові зв'язки щодо наведених позивачем обставин, якими обґрунтовувався позов, не встановлені, правові підстави, з яких був пред'явлений позов, не підтверджені та не доведені. За таких обставин, із урахуванням права особи на звернення до суду за захистом у разі порушення або оспорювання саме її прав (ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1 ЦПК України), принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про необґрунтованість і недоведеність позову, рішення суду відповідає обставинам справи та узгоджується із законом, судом правильно застосовані норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Позивач, на власний розсуд розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами і здійснюючи своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України), не довів у належний процесуальний спосіб свого позову та не спростував заперечень відповідачів по суті спору, правильності по суті та законності рішення суду першої інстанції, який для задоволення позову належних підстав не мав. Тому на підставі ст. 308 ЦПК України апеляцію слід відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді