РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 року Провадження №2-о/425/88/16

Справа № 425/1437/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., за участю представника заявниці ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганської області, ОСОБА_3 про встановлення факту народження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області, із заявою, де заінтересованими особами вказала відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганської області та ОСОБА_3, про встановлення факту народження 17 березня 2016 року ОСОБА_2 у місті ОСОБА_5, дитини ОСОБА_6.

У судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 28 квітня 2016 року, зявився представник заявниці. Заінтересовані особи не зявилась. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганської області, подала заяву якою справу просила розглянути без їх участі. ОСОБА_3 не зявився, причини неявки не повідомив.

Позиція заявниці полягала у тому, що вона ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) проживає разом з ОСОБА_3, як чоловік і дружина. Сімнадцятого березня 2016 року у місті ОСОБА_5, вона народила дитину, дівчинку, ОСОБА_6. Але у звязку із тим, що дитина народилась у місті ОСОБА_5, тобто на території проведення антитерористичної операції і на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона, вважаючи себе матірю цієї дитини не може отримати медичне свідоцтво про її народження. Як наслідок, вона не може зареєструвати факт народження своєї дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганської області проти задоволення заяви ОСОБА_2 не заперечувала.

У судовому засіданні був допитаний у якості свідка: ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2, приватний підприємець, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3). Він дав наступні показання: ОСОБА_2 його двоюрідна племінниця. Останні чотири роки вона проживає однією сім`єю з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, але у зареєстрованому шлюбі вони не перебувають. Наприкінці 2015 року вони проживали в місті Рубіжне, а потім поїхали до міста ОСОБА_5. Під час їх спільного проживання, ОСОБА_5 завагітніла та у березні 2016 року народила дівчинку. Про все це знає, бо до їх відїзду до міста ОСОБА_5 завагітніла і він особисто бачив анатомічні зміни її стану. А після пологів він особисто бачив новонароджену дівчинку та ОСОБА_5 коли приїздив до них у гості.

Розглядаючи заяву ОСОБА_2 по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, народження фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що підставою для державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

А підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, прямо передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9;

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров'я та круглою печаткою закладу;

в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, для державної реєстрації факту народження дитини без рішення суду, діюче законодавство України вимагає від заявника надати органу державної реєстрації актів цивільного стану: або медичне свідоцтво про народження дитини (якщо дитина народилась у закладі охорони здоров`я); або медичне свідоцтво про народження чи медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, та висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (якщо дитина народилась поза закладом охорони здоров`я); або акт, складений відповідними посадовими особами за участю як мінімум двох свідків (за відсутності лікаря чи фельдшера) у випадку народження дитини в транспортному засобі.

При цьому, у перших двох випадках, документ обовязково складається представниками закладу охорони здоров`я.

На підставі показань свідка судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає однією сім`єю з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті ОСОБА_5, але у зареєстрованому шлюбі вони не перебувають. ОСОБА_2 ОСОБА_4 17 березня 2016 року у місті ОСОБА_5, у місцевому пологовому відділенні, народила дитину жіночої статі (а.с.1, показання свідка). При цьому, за показаннями свідка, він особисто і неодноразово бачився з ОСОБА_5 ОСОБА_4 під час періоду її вагітності, а також особисто бачив народжену нею дівчинку.

Однак суд враховує, що місто ОСОБА_5, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто ОСОБА_5 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

І фактично, що є загальновідомими обставинами, нині, знаходження на території міста ОСОБА_5 небезпечно як для здоров`я, так і для життя будь-якого громадянина України, а право на свободу та особисту недоторканість не забезпечуються державою Україна на території цього міста, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року №462 «Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод"».

А це, обєктивно свідчить про те, що натериторії міста ОСОБА_5, нині, жодний орган державної влади України, у тому числі заклад охорони здоров`я держави Україна працювати не може, а тому суд погоджується із тим, що отримати документи, встановленого законом зразка і видані компетентним закладом охорони здоров`я для підтвердження факту народження дитини, заявник не може.

Також суд враховує і те, що заявниця звернулась до заінтересованої особи з метою державної реєстрації такого факту, але відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції відмовив заявниці у цьому, внаслідок як раз відсутності документів, на підставі яких цей орган міг би встановити факт народження дитини без рішення суду.

Зважаючи на викладене та доведеність факту народження, який просила встановити заявниця, і при цьому необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації заявницею своїх прав, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_2 задовольнити, але частково.

Зокрема, з огляду на показання свідка та в силу положень частини 1 статті 125 Сімейного кодексу України суд може констатувати, що матір`ю народженої дівчинки є ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Що стосується батька, то зважаючи на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувають, розглядаючи заяву про встановлення факту народження, навіть з урахуванням особливостей розгляду таких заяв у порядку статті 257? Цивільного процесуального кодексу України, суд не має можливості встановити батька народженої дитини.

Оскільки матеріальна норма права, яка дає суду компетенцію на визначення походження дитини від батька пункт 3 частини 2 статті 125 Сімейного кодексу України розкриває свій зміст у взаємозвязку із положеннями частини 1 статті 128 цього ж кодексу, які передбачають, що батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 Сімейного кодексу України. А ця стаття прямо передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, що подається до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, питання щодо визнання батьківства дитини, у випадку якщо жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, вирішується у судовому порядку тільки у випадку наявного спору між батьками щодо походження дитини. А от орган державної реєстрації актів цивільного стану за наявності заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, в силу приписів частини 1 статті 126 Сімейного кодексу України та підпунктів 3,8,12 пункту 1 Розділу ІІІ«Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зобовязаний зробити запис про батька дитини.

Що стосується прізвища, імені та по-батькові народженої ОСОБА_2 дитини, то в силу положень статей 145-147 Сімейного кодексу України, суд має право на їх визначення виключно за наявності спору між батьками про це, і не у порядку окремого, а у порядку позовного провадження, що теж виключає можливість суду. Але орган державної реєстрації, в силу приписів пункту 1 Розділу ІІІ«Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 має компетенцію, на підставі та у порядку, передбаченому цими правилами, при здійсненні державної реєстрації народження дитини вирішити питання і щодо її прізвища, імені та по батькові.

Отже, керуючись статтями 208,209,212-215,256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту народження, задовольнити частково.

Встановити факт народження 17 березня 2016 року ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), у місті ОСОБА_5, дитину жіночої статі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Д.С. Коваленко