УХВАЛА

05 січня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Аишнева Міська рада, третя особа Дев`ята Київська державна нотаріальна контора в особі Державного нотаріуса Шарафетдінова Наталія Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - належності заповіту ОСОБА_4 та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому він серед іншого, просить встановити певний юридичний факт. При цьому, сам позивач в тексті позовної заяви стверджує про те, що спір про право відсутній. Таким чином, позивачем не обґрунтована необхідність розгляду даної справи в порядку позовного провадження.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд в порядку окремого провадження за відсутності спору про право розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

В розумінні ст. ст. 256-259 ЦПК України позивач правильно зазначає і мету, для якої йому потрібно встановити факт належності заповіту померлій бабусі у зв`язку із відмінністю прізвища, зазначеного в заповіті та її паспорті, - це можливість отримання спадщини після її смерті.

В той же час, отримання відповідного рішення буде підставою і для видачі відповідного свідоцтва на спадкове майно нотаріусом.

Суди не можуть підміняти собою органи нотаріату.

Наявна ж відмова нотаріуса у видачі такого свідоцтва обґрунтована лише відмінністю в прізвище спадкодавця.

Таким чином, вбачається, що позивач може отримати право власності на спадкове майно шляхом отримання відповідного рішення в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлій бабусі - заповіту, а потім звернення із ним до нотаріальної контори.

В той же час, позивач обрав для себе звернення до суду із позовною заявою.

Дослідивши позов, суд вважає за необхідне залишити його без руху, зважаючи на наступне.

Так, позивач заявляючи вимоги про визнання права власності на нерухоме майно повинен зазначити відповідно до п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України ціну позову, яка відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України визначається вартістю такого майна та сплатити судовий збір за ставками 1 відсоток ціни позову на наступні реквізити, надавши згідно ч.5 ст.119 ЦПК України оригінал платіжного документа.

- за сплату судового збору: УДКСУ у Солом'янському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві

Код банку отримувача (МФО) 82 00 19

Рахунок отримувача 312 122 067 000 10

Код класифікації доходів бюджету 220 300 01

Призначення платежу Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)

Також суд акцентує увагу позивача на тому, що спори про визнання права власності на нерухоме майно розглядаються судами відповідно до ст.114 ЦПК України за правилами виключної підсудності. Таким чином, визначившись із вартістю майна, одне із предметів якого знаходиться в Солом`янському районі м. Києва, а інше - в Києво-Святошинському районі Київської області, можна вести мову про дотримання ним підсудності звернення до суду.

Ці обставини відповідно до п.5 та п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України підлягають викладенню в позовній заяві.

Також не обґрунтовані вимоги при однакових обставинах і вимогах про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна в одному випадку до державної адміністрації, а в другому до міської ради.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Аишнева Міська рада, третя особа Дев`ята Київська державна нотаріальна контора в особі Державного нотаріуса Шарафетдінова Наталія Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - належності заповіту ОСОБА_4 та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк