Справа № 657/259/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 Каланчацький районний суд Херсонської області

у складі:

головуючого судді -Ковальчук О. В.

за участю секретаря - Шахової О.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить в судовому порядку стягнути на свою користь з відповідача 15075,48 грн. заборгованості за кредитним договором.

Своїх вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.09.2009 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав. У звязку з чим ОСОБА_2 станом на 07.02.2016 р. має заборгованість 15075,48 грн. Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, натомість в позовній заяві просять справу розглянути без їхньої участі, позов підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив застосувати до позову строк позовної давності

Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

08.09.2009 року між позивачем та відповідачем було укладеного договір б/н згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Факт отримання кредиту відповідачем не оспорюється.

Кредитний договір складається із заяви позичальника, з якої вбачається, що ОСОБА_2 було видано кредитну картку, а також Умови і Правила надання банківських послу, які не містять особистого підпису позичальника.

Пунктом 3.13 зазначених умов встановлено, що в разі закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично є продовженим, ще на один строк, вказаний у п. 1 вищевказаної умови. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому рахування нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення.

Разом з тим у заяві відповідача сторони погодили порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 3% від суми заборгованості. Відповідно до наданої позивачем виписки з розрахунку заборгованості останнє виконання зобовязання за договором відповідачем здійснено 09.12.2010 року і з цього часу користування карткою і зобовязання припинилося.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 18.02.2016 р. Під час розгляду справи відповідачем була подана заява про застосування судом строку позовної давності.

Зазначеними умовами договору, що обумовлені сторонами у заяві відповідача сторони встановили строки виконання зобовязань зі щомісячними погашеннями 3% від суми заборгованості.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст.. 256 УК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

За загальними правилами згідно ч. 1 ст. 261 України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи. У звязку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово судовому порядку.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку штраф відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. А відтак і початок перебігу позовної даності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Тобто у спірних правовідносинах позовна давність до вимог про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вже зазначалося. Останній платіж відповідачем було здійснено 09.12.2010 р. Перебіг позовної давності з цього часу вчинення дій відповідача, про визнання свого боргу не переривався. Оскільки між сторонами не було встановлено іншого строку позовної давності відповідно до ст.. 257 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Якщо відраховувати строк позовної давності з моменту здійснення відповідачем останнього платежу, у грудня 2010 року, то позивач звернувся до суду через 5 років 10 місяців, що дає підставу для висновку про сплив строку позовної давності.

Оскільки позивач звернувся до суду через 5 років 10 місяців з часу здійснення відповідачем останнього платежу у грудні 2010 року суд приходить до висновку про сплив строку позовної давності щодо сплати кредиту та процентів за його користування.

Будь яких поважних причин пропущення позовної давності позивачем не вбачається.

Крім того ст.. 266 ЦК України передбачає, що із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Таким чином, включення штрафу до основної вимоги поза межами позовної давності не ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст. 254, 256, 261, 267, ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Каланчацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми при проголошені рішення, протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Ковальчук О. В.