Справа № 458/342/16-ц
РІШЕННЯ

28 квітня 2016 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Яворської Ю.В., розглянувши в м.Турці Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львіської області,

встановив:

01.04.2016 року до суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1.

Посилається на те, що в с. Нижня Яблунька, на вул. Квичівський Горб, 519, Турківського району Львівської області, були зареєстровані на проживання і проживали його батьки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

21.04.2002 року батько, ОСОБА_4, помер, а 17.05.2010 року померла мати, ОСОБА_5

Після смерті матері, ОСОБА_5, відповідно до заповіту, він прийняв спадщину на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Нижня Яблунька, вул. Квичівський Горб, 519, Турківського району Львівської області. На даний час він зареєстрований та проживає в житловому будинку за адресою: вулиця Квичівський Горб, 519, село Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, разом зі своєю сімєю і є власником житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.05.2011 року.

Його батькові, ОСОБА_4, Нижньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області була надана у постійне користування земельна ділянка загальною площею 0,4519 га, якою батько постійно користувався, а після його смерті земельною ділянкою користувалася його мати, ОСОБА_5 Після смерті матері земельною ділянкою користується він, за що постійно сплачує податки. В 2015 році він звернувся у сільську раду з питанням приватизації земельної ділянки, що знаходилася у постійному користуванні його батьків, а на даний час у його користуванні.

Однак йому стало відомо, що згідно з рішенням Нижньояблунської сільської ради № 438 від 05.12.2014 року на підставі ст. 12 Земельного кодексу України через його земельну ділянку, яка знаходиться у його постійному користуванні, надано Пукшин Марії Василівні дорогу шириною 2,7 м.

Вважає, що рішення Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області про вилучення з постійного користування земельної ділянки після смерті батька, якою користувалася його мама та користується на даний час він, а також рішення № 438 від 05.12.2014 року про виділення дороги Пукшин Марії Василівні, винесені без його відома та згоди, а тому вважає ці рішення незаконними.

Просить суд визнати недійсним рішення № 438 від 05.12.2014 року Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області про виділення дороги відповідачам, ОСОБА_2, ОСОБА_3, через його земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні.

В судовому засіданні 28.04.2016 року представник відповідача, ОСОБА_6, позов не визнав і пояснив, що спірна земельна ділянка батькам позивача ніколи не виділялася, вони користувалися нею без законних підстав. Батько позивача, ОСОБА_4, помер 21.04.2002 року, і сільською радою в 2015 році було припинено його право користування спірною земельною ділянкою у зв»язку зі смертю. Оскільки ОСОБА_2 потрібна була дорога для виїзду із її земельної ділянки, сільською радою їй надано таку дорогу шириною 2,7 м. Діючого законодавства сільською радою не порушено.

В судове засідання третя особа, ОСОБА_2, не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином.

В судовому засіданні третя особа, ОСОБА_3, не погодився із позовом і пояснив, що спірна земельна ділянка позивачу не належить. Оскільки вони із матір'ю, ОСОБА_2, не мають можливості доїжджати до своєї земельної ділянки, сільська рада законно виділила матері і йому дорогу на спірній земельній ділянці, однак позивач не дає можливості нею користуватися.

Вислухавши сторони, третю особу - ОСОБА_3, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, із таких підстав.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,4519 га розташована в межах села Нижня Яблунька Турківського району Львівської області по вул. Квичівський горб, в польовому масиві земель урочище «Круги», не входить до земельноої ділянки біля житлового будинку позивача по вул. Квичівський горб, 519.

Дана земельна ділянка ніколи батькам позивача сільською радою не виділялася, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку вони не мали, користувалися цією земельною ділянкою без законних підстав.

Батько позивача, ОСОБА_4, помер 21.04.2002 року, 17.05.2010 року померла мати позивача ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_4, сільською радою прийнято рішення, яким право користування ОСОБА_4 спірною земельною ділянкою припинено у зв'язку зі смертю останнього. Власником спірної земельної ділянки є Нижньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області.

05.12.2014 року рішенням Нижньояблунської сільської ради № 438 виділено земельну ділянку під дорогу шириною 2,7 м для виїзду із земельної ділянки ОСОБА_2 на загальну сільську дорогу.

Дане рішення прийнято Нижньояблунською сільською радою відповідно до Земельного кодексу України, даним рішенням права та законні інтереси позивача не порушено, позаяк він не має права на спірну земельну ділянку, власником її є сільська рада, яка мала право розпоряджатися нею відповідно до закону.

09.10.2015 року на заяву позивача останньому Нижньояблунською сільською радою надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,46 га із земель запасу сільської ради по вул. Квичівський горб с. Нижня Яблунька Турківського району Львівської області та 17.12.2015 року надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у приватну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,11 га по вул. Квичівський горб в с. Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, однак в цю площу земель спірна земельна ділянка не входить, і позивач без дозволу сільської ради (а.с. 10,11) виготовив абрис встановлення меж земельної ділянки, представником сільської ради даний абрис не підписаний.

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Наведені вище обставини підтверджуються: копією акту від 25.06.2015 року; копією акту від 16.07.2015 року; копією рішення Нижньояблунської сільської ради № 438 від 05.12.2014 року; копіями рішень Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 09.10.2015 року та 17.12.2015 року; довідкою Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області № 1472 від 27.04.2016 року про відсутність у виконкомі сільської ради земельно-шнурової книги; довідкою Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області № 1473 від 27.04.2016 року про те, що земельна ділянка ОСОБА_4 сільською радою не виділялася; копією рішення Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області № 485 від 09.10.2015 року про припинення права користування земельними ділянками на вул. Квичівський горб ОСОБА_4 у зв'язку із його смертю; копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.05.2010 року; копією акту обміру земельних ділянок, якими на 21.09.1995 року користувався батько позивача, ОСОБА_4, із якого вбачається, що спірна земельна ділянка площею 0,4519 га в урочищі «Круги» на час складання данного акту не перебувала у його (ОСОБА_4Д.) користуванні.

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Посилання позивача на те, що його батьки мали право користування спірною земельною ділянкою є голослівними і нічим не підтверджуються.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 123 ЗК України надання земельних діялонок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішень органів державної влади або органів місцевого самоврядування .

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить в тому числі розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок у власність, надання у користування.

Враховуючи наведені вище обставини справи, встановлені судом, та вимоги закону, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 у суду на даний час відсутні: він не є ні власником, ні володільцем, ні законним користувачем спірної земельної ділянки, користується нею без законних підстав, а тому його вимоги суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, і Нижньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області, яка є власником спірної земельної ділянки, має право розпоряджатися нею на свій розсуд. Рішення № 438 від 05.12.2014 року Нижньояблунською сільською радою прийнято відповідно до Земельного кодексу України та в межах своїх повноважень.

Посилання позивача на те, що він є законним користувачем спірної земельної ділянки, а також на те, що спірна земельна ділянка була незаконно вилучена у нього, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Підстави для визнання рішення сільської ради про надання Пукшин Марії Василівні дороги шириною 2,7 м. в урочищі «Лани» по вул. Квичівський горб на даний час у суду відсутні.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 12,123 ЗК України, ст. 317 ЦК України, суд

вирішив:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 10 днів із дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 04.05.2016 року.

Суддя -