АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Марцинкевич В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилався на те, що 20 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №001-2902/756-0468, відповідно умов якого позичальник отримав у банку кредит в сумі 85 000 швейцарських франків строком користування до 10.11.2022 року зі сплатою 11,45% річних з цільовим призначенням кредиту - на споживчі потреби.

Крім того, 20 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №001-2902/756-0473, згідно умов якого позичальник отримав у банку кредит в сумі 48 000 швейцарських франків строком користування до 10.11.2022 року зі сплатою 11,45% річних з цільовим призначенням кредиту - на споживчі потреби.

Банк виконав свої зобов'язання шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок НОМЕР_1, що підтверджується виписками по рахунку позичальника та меморіальними ордерами.

Для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за Кредитними договорами 20 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено Договори поруки №001-2902/756-0468-Р та №001-2902/756-0473-Р.

У порушення умов Кредитного договору ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 27.07.2015 року має заборгованість:

1) за Кредитним договором №001-2902/756-0468 у розмірі 66 957,39 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 66 964,32 швейцарських франків, відсотки - 11 502,76 швейцарських франків, підвищені відсотки - 1 598,04 швейцарських франків;

2) за Кредитним договором №001-2902/756-0473 у розмірі 45 451,74 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 37 814,51 швейцарських франків, відсотки - 6 730,58 швейцарських франків, підвищені відсотки - 906,66 швейцарських франків.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитними договорами №001-2902/756-0468 від 20 листопада 2007 року та №001-2902/756-0473 від 20 листопада 2007 року в розмірі 125 516,86 швейцарських франків, покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»заборгованість за Кредитними договорами №001-2902/756-0468 від 20 листопада 2007 року та №001-2902/756-0473 від 20 листопада 2007 року у розмірі 125 516,86 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 27 вересня 2016 року еквівалентно 3 357 576 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по справі в сумі по 1827 грн з кожного.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення розміру суми боргу є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Посилається, що суд не дослідив належним чином документи, надані сторонами, що відображають виконання кредитного договору та вказують на той факт, що при цьому мали місце узгоджені дії сторін щодо заміни кредитором валюти кредитування та факту сплати позичальником протягом всього погашення кредиту без оформлення між сторонами належних та обов'язкових до умов договору графіків погашення кредитів та процентів за користування кредитними коштами.

Вказує, що суд ухвалив рішення, в якому зазначив, що сума заборгованості складає 125516,86 швейцарських франків, але достовірність вказаної суми не довів і належним чином не обґрунтував.

Крім того, позивач не зміг належним чином обґрунтувати суду чому зазначений у позові розрахунок заборгованості проведено ним виходячи з сум валютного кредитування, зазначених за кредитними договорами, а не з сум фактично отриманих позичальником валютних коштів, з урахуванням суми еквіваленту в національній валюті України, що відображено в банківських розрахункових документах.

Так, вона погодилась і за взаємною згодою кредитора отримала кредитні кошти не у швейцарських франках, а в доларах США за еквівалентом до сум в українській гривні, зазначених у п. 1.1 Кредитних договорів.

Однак, еквіваленти отриманих нею валютних коштів (доларів США) фактично співпадають з розміром еквівалентів в українській гривні, вказаних в Договорах кредитування, але в кожному разі еквівалентні суми отриманих валютних коштів є дещо меншими, а саме, в Договорі №001-2902/756-0468 зазначено еквівалент сумі валютного кредитування - 384042,33 грн проти еквіваленту зазначеному в квитанції банку - 380608,40 грн; в Договорі №001-2902/756-0473 зазначено еквівалент сумі валютного кредитування - 216870,96 грн проти еквіваленту зазначеному в квитанції банку-212594,90 грн.

Дані розбіжності можуть свідчити, що кредитор хоча фактично і виконав зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів, але не в повному обсязі, а саме, фактично надав кредитні кошти у меншому розмірі, на суми еквівалентні: за Договором №001-2902/756-0468 - 3433,93 грн, за Договором №001-2902/756-0473 - 4276,06 грн.

Такі доводи апеляційної скарги підтверджуються експертним висновком від 27.09.2016 року, складеним за результатами аудиторського дослідження документів, наданих по даній справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 20 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №001-2902/756-0468. (а.с. 5-10 т. 1)

Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 85 000 швейцарських франків, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,45% річних у порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору. Строк кредитування за цим Договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по «10» листопада 2022 року включно. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

Також, 20 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №001-2902/756-0473. (а.с. 15-20 т. 1)

Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 48 000 швейцарських франків, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,45% річних у порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору. Строк кредитування за цим Договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по «10» листопада 2022 року включно. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

У пп. 1.1.1 п. 1.1 Кредитних договорів №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 34,35% річних («підвищена процентна ставка»). Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за Кредитними договорами та на виконання положень пп. 5.2.5 п. 5.2 Кредитних договорів №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року 15.08.2014 року на адресу ОСОБА_2 направлено вимоги про негайну сплату простроченої заборгованості, процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язань, які отримані останньою 27.08.2014 року. (а.с. 51-54 т. 1)

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_2 не заперечує, що грошові кошти за Кредитними договорами були нею отримані.

Однак, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином документи, надані сторонами, що відображають виконання кредитного договору та вказують на той факт, що при цьому мали місце узгоджені дії сторін щодо заміни кредитором валюти кредитування, а саме, з валюти «швейцарський франк» на валюту «долар США».

Так, із меморіальних ордерів №0012902CHF004392 та №0012902CHF004372 від 20.11.2007 року вбачається, що сума кредиту, яка надається позичальнику, визначена у валюті «швейцарський франк»: 48 000 швейцарських франків та 85 000 швейцарських франків. (а.с. 39-40 т. 1)

На підтвердження власних доводів апелянт до суду апеляційної інстанції надала копії заяв на видачу готівки.

Згідно заяв на видачу готівки №001В08 та №001В002 від 20.11.2007 року видача готівки відбувалася у валюті «долар США» у розмірі 75 368 доларів США та 42 098 доларів США. (а.с. 72 -73 т. 2)

Разом з тим, з виписки/особового рахунку ОСОБА_2 за 20.11.2007 року вбачається, що мала місце конвертація CHF/USD (швейцарський франк/долар США) згідно заявки від 20.11.2007 року. (а.с. 38 т. 1)

Зазначене також підтверджується заявами ОСОБА_2 на купівлю іноземної валюти за іншу іноземну валюту. (а.с. 129-130 т. 2)

Оригінали всіх документів надані позивачем до апеляційного суду та були оглянуті в судовому засіданні. Копії повторно долучені до матеріалів справи.

Наведене свідчить, що валюта кредиту при наданні грошових коштів змінена з швейцарський франк / долар США за згодою позичальника ОСОБА_2, а тому доводи апеляційної скарги щодо валюти кредитування є безпідставними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також посилається, що банк не зміг належним чином обґрунтувати суду чому зазначений у позові розрахунок заборгованості проведено ним виходячи з сум валютного кредитування, зазначених за кредитними договорами, а не з сум фактично отриманих позичальником валютних коштів, з урахуванням суми еквіваленту в національній валюті України, що відображено в банківських розрахункових документах.

Такі посилання апелянта не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Підпунктами 5.3.1, 5.3.2 п. 5.3 Кредитних договорів №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року визначено, що позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим Договором, використовувати кредит на цілі, визначені в п. 1.3 цього Договору, повернути кредит в сумі, вказаній у п.1.1. цього Договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. (а.с. 9, 19 т. 1)

У п. 1.5 Кредитних договорів №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року передбачено, що погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.

З п. 1.1 Кредитних договорів №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року вбачається, що кредити надано у валюті швейцарський франк, а кошти в сумі 48 000 CHF та 85 000 CHF перераховано на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1.

Отже, ПАТ «Універсал Банк» виконало свої зобов'язання за Кредитними договорами, перерахувало кошти на поточний рахунок відповідача і згідно умов Кредитних договорів нарахувало заборгованість у валюті швейцарський франк.

Доводи ОСОБА_2 щодо недоотримання коштів при конвертації валюти кредиту не стосуються питання видачі кредитів, оскільки відповідач надалі розпорядилася кредитними коштами на власний розсуд та проводила їх конвертацію поза межами умов Кредитних договорів. Видача кредитів за умовами Кредитних договорів закінчилася зарахуванням коштів в сумі 48 000 CHF та 85 000 CHF на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 і ці суми відповідачем не спростовуються.

Із розрахунків заборгованості за Кредитними договорами вбачається, що ОСОБА_2 порушувала умови даних Договорів, зокрема, не сплачувала щомісячні платежі. (а.с. 32-37 т. 1)

Із зазначених розрахунків заборгованості також вбачається, що з 15.07.2008 року відсоткова ставка становить 13,45%.

У п. 2.12 Кредитних договорів №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року визначено, що кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у пункті 1.1, Договору, у разі зміни Національним банком України розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів, на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора. Про зміну процентної ставки кредитор має повідомити позичальника письмово.

Як убачається з розрахунків заборгованості після 15.07.2008 року ОСОБА_2 почала сплачувати відсотки за новою ставкою, що свідчить про її обізнаність із відсотковою ставкою у розмірі 13,45% та згодою сплачувати підвищені відсотки.

Крім того, збільшення розміру процентів відбулося до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», відповідно до якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №001-2902/756-0468 заборгованість ОСОБА_2 станом на 27.07.2015 року складає 80 474,08 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 6151,86 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 60 812,46 швейцарських франків, відсотки - 11 911,72 швейцарських франків, підвищені відсотки - 1 598,04 швейцарських франків. (а.с. 32-34 т. 1)

Згідно із розрахунком заборгованості за Кредитним договором №001-2902/756-0473 заборгованість ОСОБА_2 станом на 27.07.2015 року складає 45 455,50 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 3 474,14 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 34 340,37 швейцарських франків, відсотки - 6 743,41 швейцарських франків, підвищені відсотки - 897,58 швейцарських франків. (а.с. 35-37 т. 1)

Разом з тим, у позовній заяві ПАТ «Універсал Банк» визначив заборгованість за Кредитним договором №001-2902/756-0468 у розмірі 80 065,12 швейцарських франків, а за Кредитним договором №001-2902/756-0473 - у розмірі 45 451,75 швейцарських франків, а всього - 125 516,87 швейцарських франків.

Таким чином, враховуючи межі заявлених позовних вимог ПАТ «Універсал Банк», суд першої інстанції правильно визначив заборгованість за Кредитними договорами №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року в розмірі 125 516,86 швейцарських франків.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем ОСОБА_2 не спростований розмір заборгованості за Кредитними договорами, не надано доказів і того, що заборгованість нею погашена.

Наданий суду ОСОБА_2 Експертний висновок Аудиторської фірми «ПСВ-аудит», зроблений на її замовлення, не є висновком експертизи, а є відповіддю на питання, поставлені аудитору самою ОСОБА_2, виходячи з тих вихідних даних, які надала спеціалісту сама ОСОБА_2, без урахування всіх фактичних обставин, встановлених судом, а тому він не може бути покладений в основу судового рішення як беззаперечний доказ.

Суд першої інстанції перевірив всі наявні в справі докази і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості в розмірі 125 516,86 швейцарських франків з ОСОБА_2 в межах заявлених вимог.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 з огляду на таке.

ОСОБА_3 не оскаржив рішення суду, проте згідно ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

20 листопада 2007 року на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №001-2902/756-0468-Р. (а.с. 26-28 т. 1)

За умовами п. 1.1, 1.2, 1.4 даного Договору поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору №001-2902/756-0468 від 20 листопада 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель засвідчує, що їй добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору і вона погоджується з ними, зокрема: сума Основного договору - 85 000 швейцарських франків, 11,45% річних - розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів, 34.35% - річних розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів, термін повного виконання зобов'язань боржника - не пізніше «10» листопада 2022 року. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №001-2902/756-0473-Р. (а.с. 29-31 т. 1)

У п. 1.1, 1.2, 1.4 даного Договору визначено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору №001-2902/756-0473 від 20 листопада 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель засвідчує, що їй добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору і вона погоджується з ними, зокрема: сума Основного договору - 48 000 швейцарських франків, 11,45% річних - розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів, 34.35% - річних розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів, термін повного виконання зобов'язань боржника - не пізніше «10» листопада 2022 року. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як зазначалося вище, з 15.07.2008 року банком в односторонньому порядку встановлена відсоткова ставка у розмірі 13,45% замість 11,45%.

У п. 2.1 Договорах поруки №001-2902/756-0468-Р від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473-Р від 20.11.2007 року визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 червня 2012 року в справі №6-73цс12.

Розрахунками заборгованості підтверджено, що з 15.07.2008 року збільшився щомісячний розмір відсотків, необхідний для сплати, що свідчить про зміну зобов'язань, забезпечених порукою, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 надавав згоду на збільшення обсягу відповідальності.

У суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердив, що згода поручителя на підвищення відсоткової ставки відсутня.

Отже, порука за Кредитними договорами №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року є такою, що припинилася на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

На наведене вище суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_3, з якого оскаржуваним рішенням суду стягнуто судовий збір у розмірі 1827 грн, тому рішення суду в частині стягнення з відповідачів судових витрат по справі в сумі по 1827 грн з кожного підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 3654 грн, так як з останньої підлягає стягненню вся сума заборгованості.

Керуючись ч.1 ст. 559 ЦК України, статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за Кредитними договорами №001-2902/756-0468 від 20 листопада 2007 року та №001-2902/756-0473 від 20 листопада 2007 року у розмірі 125 516,86 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 27 вересня 2016 року еквівалентно 3 357 576 грн, та стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судових витрат по справі в сумі по 1827 грн з кожного скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за Кредитними договорами №001-2902/756-0468 від 20 листопада 2007 року та №001-2902/756-0473 від 20 листопада 2007 року у розмірі 125 516,86 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 27 вересня 2016 року еквівалентно 3 357 576 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3654 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва