Справа № 180/3146/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем Завадською А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Марганець скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1, заінтересовані особи Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, ОСОБА_2, Страхова група «ТАС», ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулося до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 (далі державний виконавець) посилаючись на те, 19.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43709543 про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. та надано строк в добровільному порядку виконати постанову до 25.06.2014 року, після чого 24.06.2014 року ДП «Придніпровська залізниця» на виконання виконавчого листа платіжним дорученням перерахувало на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 83 243,60 грн. та в дохід держави податок відповідно до ст.168 Податкового кодексу України в розмірі 16 756,40 грн. ОСОБА_3 06.11.2014 року державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн., чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», тому ДП «Придніпровська залізниця» просило суд визнати пропущення строку для подання скарги з поважних причин та поновити строк для подання скарги; визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо винесення постанови про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн. у виконавчому провадженні № 43709543; скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн. від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні № 43709543; визнати неправомірною його бездіяльність щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження № 43709543 за виконавчим листом № 2/180/139/2014 від 11.06.2014 року з моменту самостійного фактичного виконання рішення суду та зобовязати старшого державного виконавця Біловола В.О. вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження № 43709543.

У звязку з тим, що скаргу подано на дії державного виконавця у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2 та Страхової групи «ТАС», і рішенням по скарзі можуть бути вирішені питання про права чи інтереси позивача (стягувача у виконавчому провадженні) ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_2 та СК «ТАС», суд залучив їх до розгляду скарги як заінтересованих осіб.

Учасники провадження в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Представник скаржника надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду скарги.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи, викладені у скарзі, оглянувши цивільну справу № 180/3146/13-ц (провадження № 2/180/139/2014) суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ст.386 ЦПК субєктом оскарження є державний виконавець або інша посадова особа ДВС, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Судом встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.01.2014 року із ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_2 у солідарному порядку було стягнуто на користь ОСОБА_3 в відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 жовтня 2010 року на залізничному переїзді у с.Городище, в районі м.Марганець, за наслідками якої загинула чоловік позивачки ОСОБА_4 (т.1 а.с.130-133)

19.06.2014 року старшим державним виконавцем Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 відкрито виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/180/139/2014, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення із ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та надано строк на виконання судового рішення у добровільному порядку до 25.06.2014 року (т.1 а.с.221 на звороті).

24.06.2014 року платіжними дорученнями №№ 1843, 1844 на користь ОСОБА_3 було перераховано 83 243,60 грн. та на користь держави у рахунок обовязкових платежів із стягнутої суми 16 756,40 грн. (т.1 а.с.210).

У звязку з тим, що виконавчий лист добровільно виконано не у повному обсязі (на користь стягувача надійшли кошти у розмірі 83 243,60 грн., а не 10 000,00 грн.), 06.11.2014 року старший державний виконавець Кіровського відділу ДВС ОСОБА_1 виніс постанову про стягнення із ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн. (т.1 а.с.222 на звороті).

14.11.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про виправлення допущеної у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.11.2014 року помилки, якою суму 10 000 грн. замінено на 1 675,64 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній станом на 06 листопада 2014 року редакції) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою та абзацом другим частини другої статті 11 цього Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Таким чином, виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-785цс15 від 06 липня 2015 року).

Така позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року в аналогічній справі.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того в п.7, 13, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року розяснено, що відповідно до ст.ст.28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Як вбачається зі скарги, ДП «Придніпровська залізниця» вважає свої дії щодо відрахування податку в дохід держави правомірними.

У своєму запереченні на скаргу ДП «Придніпровська залізниця» старший державний виконавець Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_1 зазначив, що його дії при винесенні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору були правомірними, оскільки стягувачу ОСОБА_3 була перерахована не вся, визначена в рішенні суду, сума відшкодування моральної шкоди т.1 а.с.217-218).

Статтею 67 Конституції України передбачено обовязок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.164.1. ст. 164 Податкового Кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до положень п.п.14.1.180 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 18.1. ст. 18 Податкового Кодексу України визначено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обовязок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

За положеннями п.п.168.1.1. п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.

Згідно з п.168.3, п.п.168.4.1 п.168.4 ст.168 Податкового Кодексу України розрахунок податкових зобовязань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем). Податок, утриманий з доходів резедентів та нерезедентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним Кодексом України.

Таким чином, за змістом вказаних норм Податкового Кодексу України Державне Підприємство «Придніпровська залізниця» виступило податковим агентом щодо нарахування, утримання і перерахування до відповідного бюджету податку на доходи фізичних осіб від імені та за рахунок коштів платника податків ОСОБА_5 з доходу, отриманого ним у вигляді моральної шкоди на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 жовтня 2010 року.

Суд приймає до уваги, що п.164.1, п.«а» п.п.164.2.14. ст. 164 Податкового Кодексу України та ст.165 Податкового Кодексу України, в якій наведено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, не містять положень про звільнення від оподаткування платника податків ОСОБА_5 при встановлених обставинах, а стосуються платників податку, яким безпосередньо заподіяна матеріальна шкода, а також шкода життю та здоровю.

Тому, сума відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року є доходом фізичної особи та підлягає оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

Враховуючи фактичне виконання боржником ДП «Придніпровська залізниця» рішення суду у надані державним виконавцем строки на добровільне виконання рішення суду, суд приходить до переконання про підставність вимог скаржника, тому слід визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження № 43709543, за виконавчим листом № 2/180/139/2014 від 11 червня 2014 року з моменту виконання рішення суду.

За положеннями частин .2, 3 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.ст.383, 385, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо не вчинення ним належних дій по закінченню виконавчого провадження № 43709543 за виконавчим листом № 2/180/139/2014 від 11 червня 2014 року з моменту виконання рішення суду.

Зобовязати старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження № 43709543 за виконавчим листом № 2/180/139/2014 від 11 червня 2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.М.Нанічкіна