УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування шкоди за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 24 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» (далі - ПрАТ «Брокбізнес») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 жовтня 2011 року між ним та ТОВ «Троянда» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу - автомобіля марки «Iveco Daily», державний номерний знак НОМЕР_1. 31 липня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Renault Premium державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2012 року був визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді. 7 лютого 2013 року позивачем було здійснено виплату страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 70 939 грн 09 коп. Ураховуючи те, що згідно страхового полісу ліміт відповідальності відповідача становить 50 тис. грн, то позивач просив стягнути з відповідачів на його користь різницю страхового відшкодування у розмірі 20 939 грн 09 коп.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 5 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 червня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) на користь ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» суму страхового відшкодування в розмірі 20 939 грн 09 коп. Вирішено питання про судовий збір. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення в частині стягнення з нього коштів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 було пошкоджено автомобіль марки «Iveco Daily», державний номерний знак НОМЕР_1, застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», яке виплатило потерпілому страхове відшкодування в розмірі 70 939 грн 09 коп., та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача різниці страхового відшкодування в розмірі 20 939 грн 09 коп.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що 13 жовтня 2011 року між ПрАТ «Страхова компанія Брокбізнес» та ТОВ «Троянда» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля марки «Iveco Daily», державний номерний знак НОМЕР_1.

31 липня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Iveco Daily», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та напівпричепа VANHOOL, державний номер НОМЕР_3, який був у з'єднанні з автомобілем марки «Renault Premium»державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2012 року був визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді.

7 лютого 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було здійснено виплату страхувальнику ТОВ «Троянда» страхове відшкодування у розмірі 70 939 грн.

Із полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що страхувальником автомобіля марки «Renault Premium»державний номерний знак НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_4 Згідно вказаного полісу, ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за шкоду завдану майну потерпілого становить 50 тис. грн.

Таким чином позивач вважав, що йому завдано матеріального збитку на суму 20 939 грн.

У ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За правилами ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, зокрема, у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Відповідно до ст. 21 ГПК України позивачами в судовому процесі є підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-1737цс15 від 18 листопада 2015 року, № 6-77 цс 16 від 6 квітня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди не врахували, що в одне провадження були об'єднані вимоги юридичної особи - ПрАТ «Брокбізнес» - до ФОП ОСОБА_4, які виникли між ними стосовно стягнення коштів та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК України), та позов юридичної особи до фізичної особи, які можуть бути самостійним і окремим предметом позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі.

За таких обставин судові рішення в частині вимог юридичної особи до ФОП ОСОБА_4 не можуть вважатись законними й обґрунтованими й підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Судові рішення в частині вимог ПрАТ «Брокбізнес» до ОСОБА_3 до суду касаційної інстанції не оскаржені та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 336, 338, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 24 червня 2016 року скасувати в частині позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, провадження у цій частині закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович