Справа № 362/4641/15-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/3042/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 15.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору та зобов'язання зарахування коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 травня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк»та ОСОБА_2 було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки № 001-28504-110511 (далі - кредитний договір), за умовами якого позивач відкриває ОСОБА_2 поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки та здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Кредитна катка №1 (Visa Classik неіменна) та згідно з умовами цього договору, Умовами надання картки і Правил. На виконання умов договору позивач відкрив ОСОБА_2 кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 10 000 грн. Упорушення умов договору ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12 травня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 39 101 грн. 29 коп., яка складається із тіла кредиту у розмірі 19 498 грн. 29 коп., простроченого тіла кредиту у розмірі 6 901 грн. 71 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 12 701 грн. 10 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору та зобов'язання зарахування коштів, посилаючисьна те, що при укладенні договору від 11 травня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» приховало від нього повну інформації щодо сукупної вартості отриманого ним кредиту, а також визначення розміру плати за користування кредитними коштами. Крім того, вважає, що ПАТ «Дельта Банк» невірно визначило розмір сплачених ним коштів за користування кредитом, оскільки відповідно до квитанцій на погашення кредиту ним сплачено 45 403 грн., а відповідно до даних ПАТ «Дельта Банк» ним погашено лише 13 513 грн. 87 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просив визнати недійсним кредитний договір від 11 травня 2011 року на підставі ст.230 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту із сплачених ним коштів у розмірі 39 913 грн. 87 коп., а решту - 6 102 грн. зарахувати як сплату відсотків.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 101 грн. 10 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті зустрічних позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 зазначив, що вказаний вище кредитний договір підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із того, що у порушення умов договору ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2про визнання недійсним договору та зобов'язання зарахування коштів, суд першої інстанції виходив із їх необґрунтованості.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 травня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк»та ОСОБА_2було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки № 001-28504-110511 (далі - договір), за умовами якого ПАТ «Дельта Банк»відкриває ОСОБА_2 поточний рахунок з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 в національній валюті - гривні та надає йому в користування платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування клієнта картки згідно переліку послуг та на умовах, викладених в тарифному пакеті «Кредитна картка №1 (Visa Classic неіменна)», та згідно з умовами цього договору, Умовами надання картки і Правил (а.с.3-4).

Відповідно до пункту 1.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Перегляд та/або зміна ліміту кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов цього договору. Банк самостійно не більше одного разу на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії сторонами не складається.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінію та, або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах.

Відповідно до 5.1 договору, з підписанням цього договору ОСОБА_2 засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору.

Згідно з пунктом 5.2 договору, цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов`язань за цим договором.

Як вбачається з Умов надання кредитної картки тарифний пакет «Кредитна картка №1 (Visa Classic неіменна)» ОСОБА_2 з вказаними умовами ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.с.42).

Згідно з пунктами 4.1.5, 4.1.6 Правил надання банківських послуг фізичним особам за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки у форматі місяць/рік. Після закінчення строку дії картки банк надає/перевипускає картку на новий строк згідно заяви клієнта визначеної форми, поданої до банку, або без заяви у випадку використання банком дистанційної схеми надання картки.

По справі встановлено, що на виконання умов договору банком відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та надано дві картки: картку № НОМЕР_3, дата випуску якої 18 березня 2011 року з терміном дії до 31 березня 2014 року, а також картку № НОМЕР_2, дати випуску якої 03 березня 2012 року з терміном дії до 31 березня 2015 року (а.с.138-140).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки по рахунку № /1012 за період з 11 травня 2011 року по 12 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 користувався наданими банком коштами (а.с. 43-60).

У порушення ст.ст.526, 1054 ЦК України та умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним вище договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим згідно наданого позивачем розхрахунку станом на 12 травня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 39 326 грн. 10 коп., яка складається із тіла кредиту у розмірі 19 498 грн. 29 коп., простроченого тіла кредиту у розмірі 6 901 грн. 71 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 12 701 грн. 10 коп. та пені у розмірі 225 грн. (а.с. 6-7).

Вказаний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не спростований.

Отже, установивши, що ОСОБА_2 зобов'язання за договором на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12 травня 2015 року утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та зобов'язання зарахування коштів, з таких підстав.

В обґрунтування зустрічних вимог про визнання недійсним договору, ОСОБА_2 послався на те, що при укладенні кредитного договору не було дотримано вимоги Закону України ч.2, ч.5 ст.11 та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що він відповідає положенням ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме, містить дані про особу та місцезнаходження кредитодавця, мету, форму його забезпечення, предмет договору, плату за користування, строк погашення, порядок проведення розрахунку щодо повернення коштів, здійснення оплати за проценти, порядок нарахування процентів, право дострокового погашення та дата видачі кредиту тощо.

Згідно з положеннями ч.5 ст.11 та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Правовий аналіз указаних норм свідчить про те, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що реальна процентна ставка за користування кредитними коштами становить 37,24%, однак ПАТ «Дельта Банк» приховало віднього вказаний розмір процентної ставки, зазначивши в договорі процентну ставку у розмірі 0,0001% річних. Тому, на його думку, вказаний розмір процентної ставки є несправедливим, а ПАТ «Дельта Банк» неправомірно приховало віднього вказану інформацію.

Разом з тим, відповідно до пункту 3.6 договору, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі.

Згідно тарифів на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка № 1», у пункті 1.6 встановлені процентні ставки: пункт 1.6.1 - процент за користування кредитною лінією становить 0,0001 % річних, пункт 1.6.2 - процент на позитивний залишок 3,00 % річних, пункт 1.6.3 - процент за недозволений овердрафт - 48 % річних.

У пункті 1.7 тарифів передбачена плата за обслуговування кредитного залишку, що включає в себе надання послуг інформування держателя про стан кредитного залишку у вигляді телефонних дзвінків та надсилання щомісячних виписок по рахунку - 3,15 %.

Обов'язковим мінімальним платежем щомісяця є частка обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.6.1), плата за обслуговування (тариф 1.7), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.6.3), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1) та суми заборгованостей минулих періодів.

Згідно з пунктом 3.1 тарифів, штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу нараховується у розмірі 0,01 % але не менше та/або не більше 75 гривень у день поповнення карткового рахунку.

Відповідно до пункту 2.4 договору проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються банком в валюті рахунку щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування (факт/факт). При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом по рахунку.

Тобто, тарифами на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка № 1», які є невід'ємною частиною договору, передбачено порядок нарахування процентів та їх розмір.

Колегія суддів враховує, що згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що з підписанням цього договору держатель засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору.

Згідно з пунктом 5.17 договору, підписанням цього договору держатель підтверджує, що він отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за Договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів).

Отже, враховуючи, що при укладенні оспорюваного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, а також з Правилами та тарифами, висловив свою згоду щодо цих умов договору та волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору, тому його посилання на порушення позивачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо ненадання інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, не заслуговують на увагу.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову визнання недійсним договору та зобов'язання зарахування коштів, є правильними.

Таким чином оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та висновків суду не спростовують.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді