Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/65/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Мягкий О. В.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

08.09.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Фомічова С.Є.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2012 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (правонаступник ТОВ «Кредитні ініціативи») до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року публічне акціонерне товариство «Сведбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 95,05 кв.м та належить на праві приватної власності майновому поручителю ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмету іпотеки, яка буде визначена в процесі здійснення виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження». Звернення здійснити в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 030/04.06/88-013 К від 11 квітня 2006 року в розмірі 66 362,14 доларів США, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 528 952, 71 грн., яка складається: заборгованість по кредиту - 28 333,78 доларів США, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 225 840,06 грн.; заборгованість по процентам - 20 322,05 доларів США, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 161980,96 грн. та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (за рік) -17706,31 доларів США, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 141 131,69 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що 11 квітня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником

якого по всіх правах та зобов'язаннях виступає публічне акціонерне товариство

«Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 030/04.06/88-013 К. За умовами якого позичальник отримав кредит у

розмірі 68 000,00 доларів США, на строк до 10 квітня 2011 року. За користування кредитом, відповідно до п.1.3 кредитного договору позичальник

сплачує проценти у розмірі 19 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Відповідно до п. 3.1, 5.1.1. договору позичальник зобов'язався погасити

заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця через касу Банку згідно додатку № 1, що є невід'ємною частиною кредитного договору, забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплати нарахованих процентів.

11 квітня 2006 року в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між акціонерним комерційним банком «ТАС -Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, Цимбаревич Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 808.

Предметом якого є квартира АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Банк вказує, що зобов'язання за договором виконав повністю та надав позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 68 000,00 доларів США у готівковій формі через касу банку на підставі заяви про видачу готівки від 11 квітня 2006 року.

Проте, відповідач взяті зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2011 року утворилась заборгованість на загальну суму 66 362,14 доларів США, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 528 952 ,71 грн.

За п. 10.3, 10.4 іпотечного договору сторони дійшли згоди, що у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання, іпотекдержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Банк має право обирати спосіб звернення стягнення, які передбачені п. 12 іпотечного договору, в тому числі й за рішенням суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

ПАТ «Сведбанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, в порушення п. 6 ст. 147 ЦПК України суд першої інстанції проігнорував обставини справи та взяв за основу лише висновок судово-почеркознавчої експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 червня 2012 року № 710/02. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується частковим виконанням умов кредитного договору шляхом сплати кредиту та процентів на рахунок Банку, оскільки за весь час дії договору позичальником сплачено 60255,20 долари США. Крім того, з часу укладення іпотечного договору з боку майнового поручителя ОСОБА_3 не надходило жодної претензії щодо невиконання Банком умов кредитного або іпотечного договору, визнання недійсного іпотечного договору та повернення їй документів, що підтверджують право власності на майно, яке передано в іпотеку.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2013 року, на підставі ч. 1 ст. 37 ЦПК України залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», як правонаступника публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (т.2 а.с.56).

Справа неодноразово розглядалась в суді апеляційної інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 вересня 2015 року скасовано рішення апеляційного суду Кіровоградської області і зазначено, що порушивши вимоги процесуального законодавства, суд розглянув справу у відсутності відповідача ОСОБА_3, а відтак не встановив фактичних обставин справи, не перевірив заперечення сторони щодо неотримання позичальником кредитних коштів та відсутності підстав для задоволення вимог Банку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_5, яка представляє інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи» та пояснення ОСОБА_6, представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що стороною відповідача належними та допустимими доказами доведено, що заява на видачу готівки, яка є підтверджуючим документом видачі кредитних коштів в сумі 68000,00 доларів США підписана не ОСОБА_2, внаслідок чого у останнього не виникло обов'язку щодо повернення позики за вищевказаним кредитним договором.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Так, 11 квітня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого згідно статуту є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 030/04.06/88-013 (т. 1 а.с.9-12; 24-25).

За умовами якого Банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 68000,00 доларів США на строк з 11 квітня 2006 року по 10 квітня 2011 року. Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені договором. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у зв'язку із порушенням умов цього договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання. Кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку на підставі заяви позичальника з урахуванням вартості і ліквідності майна, що передається в іпотеку. Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 19% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Згідно представленої Банком заяви на видачу готівки від 11 квітня 2006 року, ОСОБА_2 під підпис отримав в касі банку кошти в сумі 68 000 доларів США, що еквівалентно 343 400 грн.(т. 1 а.с.48).

В рахунок забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 кредитних зобов'язань 11 квітня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_3, загальною площею 95,05 кв.м., житловою площею 68,7 кв.м. та належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_3 (т.1 а.с.13-14).

Згідно п. 10.3 та 10.4 іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання та/або іпотекодавцем умов цього договору звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов'язання, процентів за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в тому числі вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності. Обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (ч. 20 ЦК України, ст. 3,4 ЦПК України).

17 травня 2011 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Банком направлено вимогу про виконання порушеного зобов'язання в якій зазначено, що відповідачам необхідно у 30-денний строк з моменту відправлення вимоги усунути порушення по виконанню зобов'язань за кредитним договором та сплатити заборгованість у повному обсязі (т.1 а.с.20-21).

У вересні 20011 року позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. В позові зазначено, що ОСОБА_2 належно не виконував зобов'язання за кредитним договором та у визначений п. 1.1. кредитного договору строк, кошти не повернув, станом на 31 серпня 2011 року виникла заборгованість на загальну суму 66 362,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 528 952, 71 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 28 333,78 доларів США, що еквівалентно 225 840, 06 грн., заборгованість по процентам - 20 322,05 доларів США, що еквівалентно 161 980, 96 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в межах одного року - 17 706,31 доларів США, що еквівалентно 141 131, 69 грн. (т.1 а.с.7-8).

Сторона відповідача, заперечуючи проти заявлених вимог наполягала, що підпис в заяві на отримання коштів за кредитним договором, здійснений не позичальником. Умови договору з ним погоджені, скріплені його підписом після чого працівниками Банку було повідомлено про наступний виклик для отримання готівки, що не було виконано. Про видачу позики він дізнався коли виник спір щодо повернення коштів. Представник позивача підтвердила, готівка не видається одночасно з укладанням договору лише після погодження про видачу коштів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття ст.212 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.

Як передбачено ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 710/02 від 14 червня 2012 року, призначеної ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2012 року за клопотанням ОСОБА_2 встановлено, що підпис від його імені в заяві на видачу готівки № k624-48650 від 11 квітня 2006 року, який міститься в графі «підпис отримувача», виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою. Цей підпис виконаний з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_2 шляхом попереднього тренування з відпрацюванням стереотипу підпису ОСОБА_2 (т.1 а.с.98-100).

Сторона позивача наполягала на належному виконанні банком зобов'язання, що доводиться періодично сплаченими платежами в рахунок повернення коштів за кредитом. Відповідачі заперечували факт сплати боргу.

З метою повного і всебічного з'ясування обставин справи та об'єктивного дослідження доказів, на які посилаються сторони, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2015 року зобов'язано ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») надати оригінал кредитного договору № 030/04.06/88-013 К від 11 квітня 2006 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого по всіх правах та зобов'язаннях виступає ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, а також докази про сплату заборгованості за кредитним договором № 030/04.06/88-013К від 11 квітня 2006 року на протязі 2007-2009 років, а саме оригінали заяв на переказ готівки за цей період та оригінал договору страхування іпотечного майна (п. 5.1.9 кредитного договору та п. 9.3 іпотечного договору), банківські документи про сплату страхових внесків (т. 2 а.с.176-178). Позивачем до суду першої інстанції у 2012 році надано копії шести платіжних квитанції, де вказано про здійснення платежів платником ОСОБА_2 за період 2007-2009 роки (а.с.157-162). Оригінал кредитного договору № 030/04.06/88-013 К від 11 квітня 2006 року, представлений суду разом з графіком погашення кредиту та оригіналом іпотечного договору від 11 квітня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3. Заявлено клопотання про витребування у ПАТ «Омега Банк», який згідно статуту є правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ПАТ «Сведбанк», касових документів, що підтверджують сплату ОСОБА_2 коштів за договором, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» не є зберігачем касових документів.

24 лютого 2016 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області зобов'язано публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») надати суду оригінали платіжних квитанцій про сплату заборгованості за кредитним на протязі 2007-2009 років та договори страхування передбачені, п 5.1.9. (т. 3 а.с.48-51).

18 березня 2016 року отримана відповідь, що у зв'язку з закінченням термінів зберігання Банк не може надати докази про сплату заборгованості за кредитним договором, так як вони знищені згідно акту АТ «Сведбанк» про виділення до знищення документів, що не підлягають зберіганню. Договори страхування за договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року передані ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (т. 3 а.с.55-56).

У зв'язку з отриманням оригіналу кредитного договору, за клопотанням представника відповідача 26 травня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області у справі призначено додаткову експертиза (т. 3 а.с.101-108). Так як на дослідження експерту не надавався для порівняння умовно вільний зразок підпису ОСОБА_2 на оригіналі договору. Позичальником в судовому засіданні першої інстанції 12 грудня 2011 року (т.1 а.с. 49) стверджено, що кредитний договір скріплений його підписом.

Висновком додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 1103 від 28 липня 2016 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 в заяві на видачу готівки № k624-48650 від 11 квітня 2006 року, який міститься в графі «підпис отримувача», виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою.

Цей підпис виконаний з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_2 шляхом попереднього тренування з відпрацюванням стереотипу підпису ОСОБА_2 (т. 3 а.с.121-123).

Частина 6 ст. 147 ЦПК України передбачає, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи всі докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності та враховуючи, що висновками судово-почеркознавчої та додаткової експертизи достеменно встановлено, що підпис в заяві на видачу коштів № k624-48650 від 11 квітня 2006 в графі «підпис отримувача» виконаний не відповідачем, а іншою особою, а також, враховуючи, що інших доказів в підтвердження виконання Банком свого обов'язку по наданню позичальнику кредитних коштів та відповідно отримання позичальником цих коштів у користування не надано, не здобуті такі докази і судом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Тому слід прийти до висновку, що Банк не передав, а позичальник не отримав у власність грошові кошти (кредит) в розмірі 68000,00 долари США за кредитним договором від 11 квітня 2006 року, тобто Банком не виконаний п. 1.2 кредитного договору.

За вказаного у ОСОБА_2 не виникло обов'язку перед Банком щодо повернення кредиту, в зв'язку з чим не виникло зобов'язань перед Банком і у майнового поручителя ОСОБА_3, тому відсутні правові підстави для задоволення позову Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 частково сплачував кредитну заборгованість, а отже отримував грошові кошти за кредитним договором є недоведеними, оскільки на неодноразові вимоги суду стороною позивача не представлені оригінали квитанцій про сплату чергових платежів на погашення кредиту, тому і неможливо беззаперечно здійснити висновок про погашення заборгованості відповідачами.

Твердження апелянта, що підпис на заяві про видачу кредиту в графі «підпис отримувача» спеціально спотворений відповідачем або за його проханням виконаний іншою особою не ґрунтуються на належних доказах Не є беззаперечним доказом належного виконання позичальником зобов»язання в отримання відповідачем суми позики проведення моніторингу стану заставного майна від 10 липня 2006 року та від 11 жовтня 2006 року експертом відділу оцінки та моніторингу заставного майна Кіровоградської філії АКБ «ТАС-Комерцбанк» ОСОБА_7 з метою контролю наявності цілісності та стану заставного майна за кредитним договором від 11 квітня 2006 року № 030/04.06/88-013 К, договором іпотеки № 808 від 11 квітня 2006 року (т.3 а.с.141-142).

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо недоведеності Банком факту отримання ОСОБА_2 кредитних коштів на підставі кредитного договору № 030/04.06/88-013 К від 11 квітня 2006 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого по всіх правах та зобов'язаннях виступає ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, що виключає обов'язок останнього нести відповідальність перед Банком за невиконання кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Суд апеляційної інстанції, враховуючі вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2015 року за наслідками касаційного оскарження, здійснив заходи перевірки заперечень відповідача щодо неотримання кредитних коштів, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову ПАТ «Сведбанк» (т.2 а.с.151).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (правонаступник ТОВ «Кредитні ініціативи») - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: