29.04.2016 Справа № 756/5484/16-ц
Справа № 756/5484/16-ц
Провадження №2-о/756/219/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Шумейко О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року заявник звернувся до Оболонського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту батьківства, а саме: просить встановити факт, що він, ОСОБА_1, є батьком ОСОБА_2, а також зобов'язати ВДРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, видати нове свідоцтво про народження.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, тощо.

За приписами ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З тексту заяви та матеріалів, долучених до такої, вбачається, що з 2009 року заявник перебуває у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_3, 1988 року народження. У грудні 2009 року у ОСОБА_3 народився син ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2, батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3. Запис про батька дитини вказаний зі слів матері, про що зазначає сам заявник.

У зв'язку з анексією Криму заявник та ОСОБА_3 разом з двома неповнолітніми дітьми вимушені були переїхати на тимчасове проживання до м. Києва, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05 січня 2015 року.

Згідно з довідкою від 25 вересня 2015 року ОСОБА_3 тимчасово проживає в позаміському закладі оздоровлення та відпочинку «Супутник» в кімнаті АДРЕСА_1. З 01 березня 2015 року за власним бажанням та без попередження представників адміністрації ОСОБА_3 виїхала з кімнати, залишивши двох своїх неповнолітніх дітей на свого цивільного чоловіка.

Заходи щодо розшуку ОСОБА_3 не дали позитивних результатів, її місце знаходження органами внутрішніх справ не встановлено.

Заявник зазначає, що він не може у повній мірі виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до ОСОБА_2, 2011 року народження, оскільки його прізвище та ім'я не зазначено у свідоцтві про народження дитини.

Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

За приписами ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

За таких обставин, доходжу висновку, що між батьком та матір'ю дитини виник спір, пов'язаний із визнанням батьківства по відношенню до малолітньої ОСОБА_2, 2011 року народження. Відтак, заявник має можливість звернутися до суду із позовом про визнання батьківства, який розглядається в порядку позовного провадження.

Встановлення факту батьківства за рішенням суду в порядку, передбаченому ст. 130 СК України, можливо лише після смерті особи, яка вважається батьком дитини.

За приписами ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. Крім того, суддею встановлено, що законом визначено інший порядок встановлення фактів, про які просить заявник.

Враховуючи вищенаведене, доходжу висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.

Керуючись ст. 256 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.

Роз'яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою.

Копію ухвали з заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка звернулась з нею до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.І. Шумейко