Справа № 686/986/16-ц
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 04.04.2012 року між управлінням Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області та водієм-співробітником III класу управління ДПтС України у Хмельницькій області ОСОБА_3 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника. Відповідно до означеного договору на ОСОБА_3 було покладено повну матеріальну відповідальність із зберіганням матеріальних цінностей.

18.06.2015 р. комісією управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області, затвердженої наказом управління від 05.06.2015 №105 проведено службове розслідування за фактами, виявленими в ході проведеного внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області та було встановлено ряд порушень, зокрема, під час огляду автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, встановлено відсутність опломбування спідометрового устаткування, чим грубо порушено п. 2.2. «Посадової інструкції водія-співробітника (водія-автомобіля)» та вимоги п. 4.11.1 Настанови №98 та невідповідність запису показників спідометрового устаткування в шляховому листі (153645 км) з фактичними показниками одометра (152428 км), на дату огляду (20.03.2014 р.) розбіжність складає 1217 км. Внаслідок чого безпідставно списано палива в кількості 112,3 л бензину на суму 1551,62 грн.

Позивач просить стягнути із ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду у сумі 1551,62 грн.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач у судових засіданнях позов не визнавав, вказавши, що позивач не надав доказів того, що йому були завдані матеріальну шкоду у сумі 1551,62 грн., оскільки облік паливно-мастильних матеріалів він отримував згідно подорожних листів. У останнє судове засідання відповідач не прибув, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, причини неявки у судове засідання не повідомив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1353 КЗпП розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними витратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи із балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 р. розмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації визначається згідно з Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. №116, встановлено механізм визначення розміру таких збитків. Під прямою дійсною шкодою, завданою установі слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові витрати.

Судом встановлено, що 04.04.2012 р. ОСОБА_3 прийнятий на посаду водія- співробітника управлінням Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області і був ознайомлений з посадовою інструкцією водія - співробітника (водія автомобіля) (а.с. 18-21).

Відповідно до з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкода, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

04.04.2012 р. з позивачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого він виконує роботу водія - співробітника та несе матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому матеріальних цінностей (п.1).

Пунктом 4.1 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу управлінням Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області визначено, що водій несе відповідальність за нанесені матеріальні збитки та відповідно до п.2.2.1 водій не має права виїжджати на автомобілі, якщо його технічний стан не відповідає Правилам дорожнього руху .

Із вказаною інструкцією позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис ( а.с. 21).

Відповідно до ст. 1351 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що добрій вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 постанови Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 р. № 447/24, якою затверджено вичерпний перелік посад і робіт, працівників, з якими можуть укладатися договори про повну матеріальну відповідальність - договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може бути укладений з працівниками, що обіймають посади або виконують роботи (додаток № 1 до даної постанови), безпосередньо пов'язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусткою), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Таким чином, водій ОСОБА_3 належить до категорії працівників з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Судом встановлено, що 18.06.2015 р. комісією управління Державної пенітеціарної служби України у Хмельницькій області, затвердженої наказом управління від 05.06.2015 №105 проведено службове розслідування за фактами, виявленими в ході проведеного внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області було встановлено ряд порушень, зокрема, під час огляду автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, встановлено відсутність опломбування спідометрового устаткування, чим грубо порушено п. 2.2. «Посадової інструкції водія-співробітника (водія-автомобіля)» та вимоги п. 4.11.1 Настанови №98 та невідповідність запису показників спідометрового устаткування в шляховому листі (153645 км) з фактичними показниками одометра (152428 км), на дату огляду (20.03.2014 р.) розбіжність складає 1217 км. Внаслідок чого безпідставно списано палива в кількості 112,3 л бензину на суму 1551,62 грн.

Крім того, даний факт підтверджується подорожніми листами.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого органу до суду з питань стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Судом встановлено, що 18.06.2015 р. комісією управління Державної пенітеціарної служби України у Хмельницькій області було виявлено факт порушення ОСОБА_3 посадової інструкції водія автотранспортного засобу.

Суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у сумі 1551,62 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 134 , ст.1351 Кодексу законів про працю України, постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 р. № 447/24, суд

вирішив:

позов управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області матеріальну шкоду у сумі 1551,62 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят одна грн. 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області судовий збір у розмірі 1218 грн.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.