Провадження № 22-ц/779/1056/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: апелянта ОСОБА_2І та її представника - ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, - за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з даним позовом, вказавши, що з 27.07.2010 року до 05.05.2015 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 До укладення шлюбу 01.11.2006 року відповідач уклала з ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» кредитний договір №014/0035/7465043 відповідно до якого отримала кредит на придбання квартири по вул. Тичини,61а/1 в м. Івано-Франківську. Позивач вказував, що ще до одруження з ОСОБА_2 та під час перебування у шлюбі давав останній кошти, які заробляв в США, для погашення кредиту. Згідно квитанцій про переказ коштів з 2011 по 2015 роки позивач надіслав ОСОБА_2 24250 доларів США, які призначались на утримання спільного сина по 1000 грн. щомісячно, а решта для сплати кредиту. В заяві про уточнення позовних вимог ОСОБА_4 послався на зведену довідку з банку про погашення заборгованості за кредитним договором за період з 27.07.2010 року по січень 2015 року в розмірі 20477,25 доларів США. Вважає, що половину цих коштів відповідач повинна йому повернути, а тому просив стягнути з неї 267 637,65 грн., що еквівалентно 10 238,62 доларів США.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.04.2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 267 637,65 грн., що становить ? частину сплачених за період шлюбу з 27.07.2010 року по січень 2015 року за кредитним договором №014/0035/74/65043 від 01.11.2006 року, укладеного з ПАТ «ОСОБА_6 Аваль». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що при його ухваленні судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно зясовані дійсні обставин справи не належним чином досліджені докази, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом зроблений невірний висновок, що виникнення кредитних зобовязань у ОСОБА_2 до укладення шлюбу, поклало обовязки виконання цих зобовязань на іншого подружжя та даний борг в інтересах сімї. Боргові зобовязання є особистими відповідача та позивач немає до них жодного відношення. Квартира, що була куплена відповідачем за рахунок кредитних коштів завжди використовувалась нею особисто, а позивач тільки там проживав без реєстрації. Суд при ухваленні допустив суперечності, оскільки було встановлено, що позивач працюючи за кордоном переслав відповідачу грошові кошти у період з січня 2011 року по січень 2015 року, проте стягнуто половина коштів сплачених по кредиту за період з 27.07.2010 року по січень 2015 року. Насправді кошти надані позивачем були використані виключно на утримання сімї. Надання матеріальної допомоги чоловіком своїй дружині, що є його прямим обовязком в розумінні ст. 55 СК України. Таким чином, судом при розгляді справи та постановлення оскаржуваного рішення застосовано до даних правовідносин норми ст.ст. 60,61,64 СК України, які фактично не поширюються на них. Крім того, оригінали квитанцій надано позивачем на стадії дослідження матеріалів справи, що є порушенням ст. 59 ЦПК України. Позивачем не доведено обставини, на які він послався як на підставу своїх вимог, а саме не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт направлення ОСОБА_2 саме отриманих від ОСОБА_7 коштів на погашення кредиту. Тому просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Перевіривши матеріали справи, вислухавши доповідача, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач частково оплачував споживчий кредит в розмірі 40 000 доларів США отриманий і використаний відповідачкою на придбання квартири в м. Івано-Франківську по вул. Тичини, 61А/1.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СКУ).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 27.07.2010 року по 05.05.2015 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7 24.04.2011 року..

До укладення шлюбу 01.11.2006 року відповідач (тоді ОСОБА_8І.) отримала від ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» кредит в розмірі 40 000 доларів США на строк до 01.11.2026 року на умовах та відсотковій ставці передбачених умовами Кредитного договору №014/0035/74/65043. Сторони не заперечують, що дані кошти були використані для придбання відповідачем квартири в м. Івано-Франківську по вул. Тичини,61а/1.

Також судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що позивачем передавались ОСОБА_2 з США через компанію Money Gram кошти в період з січня 2011 року по січень 2015 року в загальному розмірі 24250 доларів США.

Під час перебування сторін в шлюбі ОСОБА_2 сплатила на погашення кредиту 20 477,25 доларів США, з яких 6954,44 долари США на погашення тіла кредиту та 13522,81 долар США на погашення відсотків.

На позивача був покладений обов'язок довести в суді ті обставини, що він є власником (права спільної часткової власності) коштів про стягнення яких він ставить питання у своєму позові, розмір цих коштів, беззаперечний факт того, що відповідач використовувала їх на погашення взятого нею ще до одруження кредиту та що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного та сімейного законодавства України.

Зобов'язання за кредитним договором не можуть бути визнані об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки кредитні кошти були отримані ОСОБА_2 ще до укладення шлюбу, а не в інтересах сім'ї. Остання самостійно отримала кредит, використала його та несе відповідальність за вчасне виконання зобовязання, а в матеріалах справи відсутні докази укладення угоди між колишнім подружжям з приводу погашення боргу за рахунок позивача.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Враховуючи обовязок позивача утримувати неповнолітню дитину з часу її народження 24.04.2011 року а також дружину, рівність подружжя розпоряджатись майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, використання позивачкою коштів на побутові потреби сімї та утримання і виховання дитини, колегія вважає, що доводи позовної заяви про те, що перераховані з-за кордону кошти використовувались на погашення кредиту є недоведеними.

Крім того, перший переказ в розмірі 100 доларів США датований 21.01.2011 роком, тоді як позивач просить стягнути половину коштів за сплачений кредит з 29.07.2010 року.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частин 3 та 4 ст. 309 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку, що так як висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, що й призвело до неправильного вирішення справи, то судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. По суті встановленого в апеляційній інстанції слід ухвалити рішення про відмову в позові.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 жительки м. Івано-Франківськ вул. Тичини 61А/1 судовий збір в розмірі 2524,31 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_9

ОСОБА_10