ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7614/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"21" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди легкового автомобіля, відповідно до умов якого відповідач прийняв у тимчасове володіння автомобіль НОМЕР_1, вартістю 50 000 грн. 08.02.2014 року у м. Києві на нерегульованому перехресті вул. Ахматової та пр.-т. Григоренка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження автомобіля. Постановою Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до договору заказ-наряд на роботи № 61, Акту виконаних робіт від 24.03.2014 року та квитанції до прихідного касового ордеру № 645 від 24.03.2014 року позивач сплатив ПП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в сумі 25 455 грн. 83 коп. У зв'язку із викладеним позивач поніс збитки, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 29 055 грн. 83 коп., інфляційне збільшення суми боргу - 19 081 грн. 62 коп., 3% річних - 1 791 грн. 11 коп., та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди легкового автомобіля, відповідно до умов якого відповідач прийняв у тимчасове володіння автомобіль НОМЕР_1, вартістю 50 000 грн.

08.02.2014 року у м. Києві на нерегульованому перехресті вул. Ахматової та пр.-т. Григоренка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження автомобіля

Постановою Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача, ОСОБА_3 у скоєнні ДТП є підтвердженою.

Як вбачається із копій договору заказ-наряд на роботи № 61, Акту виконаних робіт від 24.03.2014 року та квитанції до прихідного касового ордеру № 645 від 24.03.2014 року позивач сплатив ПП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту автомобіляНОМЕР_2 в сумі 25 455 грн. 83 коп.

Як вбачається із розрахунку наданого позивачем, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду - 29 055 грн. 83 коп., інфляційне збільшення суми боргу - 19 081 грн. 62 коп., 3% річних - 1 791 грн. 11 коп.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не має грошового зобов'язання перед позивачем, розписка від 08.02.2014 року на яку посилається позивач не свідчить про те, шо ОСОБА_3 брав в борг грошові кошти у позивача або має інші грошові зобов'язання перед позивачем.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача вартості матеріальної шкоди в розмірі 25 455 грн. 83 коп. Що стосується решти позовних вимог, то суд дійшов висновку, що в їх задоволені необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги.

Частиною 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У зв'язку з тим, що суду не надано доказів й розрахунків погодинної роботи, що підтверджують участь представника Позивача у судових засіданнях підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. немає.

Відповідно ч. 3 до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 208, 213, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) матеріальну шкоду в розмірі 25 455 (двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 83 коп., та судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА