ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7348/16-ц
провадження № 4-с/753/148/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі судді Вовка Є.І.,

при секретарі Германенко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни, боржник - Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою щодо визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни від 31 серпня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - ВП №48547478, а також щодо зобов"язання Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрити вказане виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа №2а-827/2006 від 22.06.2015 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва.

В обґрунтування цих вимог скаржник зазначив, що вказана постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни від 31 серпня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - ВП №48547478 за дублікатом виконавчого листа №2а-827/2006 від 22.06.2015 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, суперечить положенням Закону України „Про виконавче провадження".

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши викладене, дослідивши всі матеріали, наявні в провадженні, в тому числі, копії вказаного дублікату виконавчого листа та постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни від 31 серпня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - ВП №48547478, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки вказана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження - ВП №48547478 дійсно винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. 31 серпня 2015 року, за дублікатом виконавчого листа №2а-827/2006 від 22.06.2015 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва на виконання Постанови Дарницького районного суду м. Києва, яка набрала законної сили 20.08.2012 року, при цьому документ про примусове виконання поданий 26.08.2015 року (а.с.6), проте оскаржувана постанова винесена фактично без зазначення конкретного обгрунтування щодо її прийняття з огульним посиланням на нормативні акти без зазначення висновків щодо їх співвідношення до підстав, з яких відмовлено у відкритті виконавчого провадження, які фактично не наведені, при цьому у мотивувальній частині оскаржуваної постанови міститься посилання на необхідність подання стягувачем саме до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві документів, в тому числі документів - "(за наявності)", отже без їх конкретно визначеного переліку за цим конкретно визначеним виконавчим документом, а отже не вказано, які саме документи не додані стягувачем, подання яких є обов»язковим, що фактично призвело до наявності правової невизначеності в обгрунтуванні оскаржуваної постанови. Крім того, оскаржувана постанова винесена без врахування вимог ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» щодо дотримання строків пред"явлення виконавчого документу до виконання.

Так, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі (а не частково) вчиняти виконавчі дії.

З положень ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ).

Так, відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч.4 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження", про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належить скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни від 31 серпня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - ВП №48547478.

Суд вважає, що інші вимоги скарги не підлягають задоволенню оскільки суду не надано доказів щодо стану (обсягу) виконання вказаної постанови суду на дату ухвалення цього рішення.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки - посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів

(посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців, а інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом; строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після

його постановлення.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена і всупереч положенням ст.22, п.1) ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» - без мотивування щодо дотримання вказаного річного строку пред"явлення виконавчого документу до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383-385 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Вимоги скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни від 31 серпня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - ВП №48547478.

Відмовити в задоволенні решти вимог скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом 5 днів.

СУДДЯ: