Провадження № 2/761/8421/2016
У Х В А Л А

31 жовтня 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

26.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, згідно якої просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також визнати за нею право на спадщину за законом після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Разом з тим, під час вивчення матеріалів поданої позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, перш за все, слід зазначити, що положеннями п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Як роз'яснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що заявник звертається до суду в порядку позовного провадження, про що свідчить зміст позовних вимог, однак, в порушення п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не зазначає позивача та відповідача по справі, а вказує лише себе в якості заявника, що можливе лише при зверненні в порядку окремого провадження.

Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України, заявником не визначено обставин, за якими суд має право визнавати право власності в порядку спадкування, оскільки після встановлення факту її постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті останнього, заявниця має право оформити право власності на спадкове майно в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Тобто, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не пдліягають, виходячи з того, що особа не позбавлена такої можливості при зверненні до нотаріальної контори.

Відтак, заявнику потрібно уточнити, на підставі яких норм законодавства він просить позов задовольнити, та в порядку якого провадження розглядати даний позов.

Також слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При цьому, згідно змісту позовних вимог заявник просить як встановити факт постійного проживання з спадкодавцем, так і визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. Таким чином, спір який виник між сторонами, має одночасно майновий і немайновий характер, а тому позовна заява, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, повинна містити ціну позову.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому, судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду, немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто, 243 грн. 60 коп., а із позовних заяв, які подаються до суду, майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 грн. 60 коп.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 коп. 00 коп.).

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та роз'яснення, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, заявнику при зверненні до суду слід було надати до суду документ, який б підтверджував сплату судового збору за подання до суду позову майнового характеру, виходячи з ціни позову, а також підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду позову немайнового характеру на суму 551 грн. 20 коп.

Разом з тим, до позовної заяви заявником додано квитанцію про сплату судового збору лише у розмірі 551 грн. 20 коп.

Відтак, заявнику слід надати до суду документ, який б підтверджував сплату судового збору за подання до суду позову майнового характеру, виходячи з ціни позову, яка має бути визначена заявником виходячи з дійсної вартості об'єктів нерухомого майна, що є предметом позову.

У разі виправлення недоліків, нову заяву у відповідності до вимог ст. 120 ЦПК України необхідно подати разом із її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 119, 121, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: