АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в І інстанції: Булах Є.М. Єдиний унікальний номер справи: 668/3204/15-ц
Доповідач: Борко А.Л. Справа №22-ц/791/1602/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого Борка А.Л.

Суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_1

Секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Банк Форум" на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 25 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Банк Форум", треті особи:ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними та скасування обтяження нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до публічного акціонерного товариства "ОСОБА_8 про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними та скасування обтяження нерухомого майна, зазначаючи, що 14.12.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 0056/05/11/Z за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 7000 доларів США на споживчі потреби строком по 13.12.2010 р. під 16% річних. Додатковою угодою № 1 від 21.08.2007 р. до вказаного кредитного договору його зміст було викладено в новій редакції, зокрема, внесено зміни щодо збільшення ліміту кредитування до 35000 доларів США зі строком користування до 18.08.2017 р. під 14% річних. 14.12.2005 р. в якості забезпечення виконання зобовязань по зазначеному кредитному договору між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, предметом якого стала квартира № 1 по вул. Безродного, 35, корп. 1 м. Херсона. 14.12.2005р. між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким остання взяла на себе зобовязання солідарно відповідати за неналежне виконання позивачем умов кредитного договору. У звязку із наведеним, позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 0056/05/11/Z від 14.12.2005 р., укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Форум»; визнати недійсним іпотечний договір від 14.12.2005 р. укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; скасувати запис № 2706769 внесений 16.12.2005 р. до Державного реєстру іпотек про обтяження нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири № 1 по вул. Безроднього, буд. 35, корп. 1 м. Херсона Херсонської області, іпотекою; скасувати запис № 2696086 внесений 14.12.2005р. до Державного реєстру обтяжень нерухомого про заборону відчуження трикімнатної квартири № 1 по вул. Безродного, буд. 35, корп. 1 м. Херсона Херсонської області; визнати недійсним договір поруки від 14.12.2005р., укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_3

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 25 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №0056/05/11/Z від 14.12.2005 року укладений між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним банком «Форум».

Договір іпотеки від 14.12.2005 року, укладений між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №2745 визнано недійсним.

Скасовано запис №2706769 внесений 16.12.2005 року до Державного реєстру іпотек про обтяження нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири №1 по вул. Безроднього, б. 35, корп. 1 у м. Херсоні, іпотекою.

Скасовано запис внесений 14.12.2005 року до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна про заборону відчуження трикімнатної квартири №1 по вул. Безроднього, б. 35, корп. 1 у місті Херсоні.

Стягнено з публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в дохід держави 243,60 грн. в рахунок оплати судового збору.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк Форум» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На думку колегії суддів, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до зазначеного вище висновку передчасно, без повного зясування усіх обставин справи з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 0056/05/11/Z, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 7 тис. доларів США на споживчі потреби терміном до 13 грудня 2010 року під 16 % річних.

Відповідно до додаткової угоди від 21 серпня 2007 року № 1 до вказаного кредитного договору банк відкрив позивачу кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування у розмірі 35 тис. доларів США під 14 % річних терміном до 18 серпня 2017 року.

Згідно п. 5.2 зазначеної додаткової угоди № 1 до кредитного договору, зміна процентної ставки за користування кредитними коштами за ініціативою банку здійснюється шляхом направлення позичальнику повідомлення, де зазначається новий розмір процентної ставки та дата, з якої вона вводиться. Позичальник протягом 10 днів з моменту відправлення банком такого повідомлення повідомляє про свою згоду із запропонованими змінами процентної ставки. У випадку незгоди із запропонованою процентною ставкою, позичальник повідомляє про це банк та повертає кредитні кошти не пізніше, ніж до настання дати, з якої вона вводиться, та сплачує нараховані відсотки.

Згідно до вимог п.5.3 додаткової угоди від 21 серпня 2007 року № 1 зазначено,що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань із повернення суми кредиту, сплати процентів та інших зобов'язань,передбачених п.3.3 кредитного договору, є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку уповноваженій особі або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми банк по закінченню 15-ти денного строку з дати надіслання такої вимоги звертає стягнення на заставлене майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат банку у порядку, визначеному цим договором, договором застави та чинним законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, у якій зазначено, що до 26 грудня 2008 року за користування кредитними коштами застосовується плата в розмірі 14 % річних, а з 26 грудня 2008 року - у розмірі 17 % річних.

Відповідно до додаткової угоди від 29 червня 2010 року № 3 до кредитного договору, починаючи із 29 червня 2010 року за користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 14,31 % річних.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на вересень 2014 року позивачем сплачено тіло кредиту у розмірі 14 092,19 доларів США, проценти за користування грошовими коштами в сумі 31 362,08 доларів США, а всього сплачено 45 454,27 доларів США із отриманих кредитних коштів у сумі 48 088 доларів США.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про визначення недійсним зазначеного кредитного договору від 14 грудня 2005 року № 0056/05/11/Z з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 21 серпня 2007 року № 1. Суд першої інстанції виходив із того, що вказаний кредитний договір не відповідає чинним на час його укладення вимогам законодавства, є недійсним, оскільки його зміст прямо суперечить вимогам цивільного законодавства України, а під час його підписання позивач не мав реальної змоги надати дійсну оцінку положенням цього договору та наслідкам його укладання. Також, вважав, що умови договору не містять повних умов кредитування, а саме: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача (пп. «в» п. 2), орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо) (пп. «Д»), варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги (пп. «Є»), податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію (пп. «И»), переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (пп. «І»).

Окрім зазначеного вище, суд першої інстанції передчасно виходив із того, що ні кредитний договір, ні додатки до нього не містять графіка погашення платежів та сукупної вартості кредиту.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, передчасно дійшов висновку, що кредитний договір порушує вимоги ст.626 ЦК України, оскільки передбачає наявність прав тільки у банку, не встановлюючи їх для позичальника, і навпаки вказаним договором встановлено відповідальність за невиконання умов договору тільки для позичальника, при відсутності будь-якої відповідальності за порушення умов договору з боку банку (р. 4 договору).

Аналізуючи положення кредитного договору в співвідношенні з обсягом прав, що надані кредитним договором позичальнику, які фактично не передбачені договором,суд першої інстанції передчасно визнав несправедливими умови кредитного договору на підставі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та дійшов висновку, що банком в кредитному договорі передбачені підстави для набуття вимоги щодо повного погашення кредиту до настання кінцевого строку його погашення (фактично дострокового розірвання кредитного договору в односторонньому порядку), в будь-який час та з будь-яких підстав, навіть якщо порушення умов кредитного договору з боку споживача не є істотним і суттєвими та не впливають на основні права банку і не завдають йому збитків, у той час як споживачу договір такого права не надає взагалі, а отже, як зазначив суд, є очевидним дисбаланс сторін договору, а самі умови договору стосовно споживача є дискримінаційними.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції передчасно визнав такими, що не відповідають принципам добросовісності та справедливості, які встановлені ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів», умови кредитного договору про зміну (підвищення) відсоткової ставки, а також способу її зміни та наслідків, які наступають в разі відмови споживача від такого підвищення.

Крім того, судом першої інстанції передчасно без повного зясування усіх обставин справи встановлено, що додатковою угодою № 1 до кредитного договору банк включив положення, які прямо суперечать п. 3.6 постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», відповідно до якої банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або, що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Зокрема, це стосується п. 2.9 додаткової угоди № 1 до кредитного договору, згідно з якою за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування позичальник сплачує банку кошти в розмірі 2 % від розміру ліміту кредитування на рахунок № 0681 в АКБ «Форум» під час укладання цієї додаткової угоди в національній валюті за курсом НБУ на день оплати.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції без повного зясування усіх обставин справи встановив, що під час укладення оспорюваного договору відповідачем порушено ч.5 ст.49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» щодо перевірки кредитоспроможності позичальника. При цьому суд виходив із того, що представник відповідача не надав доказів на підтвердження факту проведення попередньої перевірки кредитоспроможності позивача при укладенні кредитного договору.

Так, дійшовши висновку про визнання недійсним основного зобов'язання - кредитного договору від 14 грудня 2005 року № 0056/05/11/Z, суд першої інстанції передчасно водночас відповідно до положень ч. 2 ст. 548 ЦК України визнав недійсним і похідне зобов'язання - вищевказаний договір іпотеки, який, як зазначив суд, укладено на забезпечення недійсного кредитного договору.

Однак, на думку колегії суддів, не можна погодитися із вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з положень ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Як вбачається із преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення додаткових угод до кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Частиною 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення додаткових угод до кредитного договору) передбачається, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно ч.5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення додаткових угод до кредитного договору), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Виходячи із положень частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення додаткових угод до кредитного договору), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення додаткових угод до кредитного договору), можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими (ч. 5 ст. 18).

Колегія судів прийшла до висновку, що за змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Колегія суддів приходить до висновку, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедуру виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

На думку колегії суддів, станом на час укладення вищевказаного кредитного договору, Закон України «Про захист прав споживачів» не містив таких понять, як «споживчий кредит», «нечесна підприємницька практика», такі доповнення внесено на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» від 01 грудня 2005 року, який набрав чинності 13 січня 2006 року. Проте, суд першої інстанції у достатньому обсязі не дослідив питання наявності передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення указаного кредитного договору, підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору.

На порушення вищевказаних норм процесуального права суд першої інстанції не звернув достатньої уваги на доводи відповідача, а саме: не зазначив обставин і фактів на спростування доводів про те, що позивач особисто підписав кредитний договір, чим підтвердив, що ознайомлений із умовами кредитування, крім того, позивач тривалий період часу виконував умови кредитного договору від 14 грудня 2005 року, оскільки до суду з цим позовом звернувся лише у березні 2015 року.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Таким вимогам закону, на думку колегії суддів, рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 25 травня 2015 року року не відповідає.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позову до публічного акціонерного товариства «Банк Форум».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Банк Форум» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати, згідно з вимогами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» у розмірі - 292,32 грн.

Керуючись вимогами ст.ст.88, 213, 303, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» ?задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 25 травня 2015 року ? скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позову до публічного акціонерного товариства «Банк Форум».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» судові витрати у розмірі ? 292,32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий А.Л. Борко

Судді: О.А.Кузнєцова

Л.А ОСОБА_1