Провадження № 2/761/7715/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Голопич Н.Р., Савенко О.І,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Автогаражний кооператив «Автолюбитель-5», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на гаражний бокс в порядку спадкування за законом в рівних частинах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом в якому просили визнати за собою право власності по ? частини гаражного боксу НОМЕР_1, який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 18 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_4. Мотивовані вимоги тим, що позивачі звернулись до Третьої Київської державної нотаріальної контори із заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно після смерті свого батька, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій оскільки у спадкоємців відсутні право установчі документи на гаражний бокс на час смерті батька. На час смерті спадкодавця спадкоємцем є тільки позивач, інших спадкоємців першої черги немає, оскільки їх мати відмовилась від своєї частини спадку. Надати такий документ позивачі наразі не можуть, оскільки їх батько набув право власності на гараж, який будувався господарчим способом власником за власні кошти пайові внески повністю сплачено, гаражний бокс введено в експлуатацію в 1989 році.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Просила покласти судові витрати на позивачів.

Відповідач Київська міська рада про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак свого представника в судове засідання не направила і просила справу розглянути без нього на підставі поданих стороною доказів.

Представник третьої АГК «Автолюбитель-5» в судове засідання про яке був повідомлений належним чином не з»явився, причину неявки суду не повідомив.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про день, час і місце проведення судового засідання також повідомлено належним чином, направило письмове пояснення в якому просить розглянути справу на розсуд суду у відсутності представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації смерті у м.Києві від 7.06.2014р.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - «ОСОБА_2») є, відповідно, сином і дочкою ОСОБА_5, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження та свідоцтва про укладення шлюбу зі зміною прізвища ОСОБА_2 За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачі являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька, які прийняли спадщину, оскільки їх матір ОСОБА_6 відмовилась від її прийняття спадщини.

Дана обставина підтверджується заявою ОСОБА_6 від 20.09.2014 у спадковій справі №174/14, заведеній щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 Третьою Київською державною нотаріальною конторою, копія якої міститься в матеріалах даної цивільної справи.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії матеріалів спадкової справи, вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.09.2014 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_5

Постановами державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори за №119/02-14 від 1.07.2015 та № 1972/02-14 від 22.10.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно, було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 (на частину гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «Автолюбитель-5», що знаходиться в м. Києві по вул. Бакинській,35) у зв'язку з тим, що порушено вимоги ст. 68 Закону України «Про нотаріат», пунктів 4.12 (глави 10), 4.14, 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Так, згідно Наказу Міністерства юстиції України 22.02.2012, № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», передбачено, зокрема в розділі 10 глави ІІ:

4.12. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів;

4.14. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

4.15. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно Інформаційної довідки ГЖ-2014 №6098 від 29.09.2014, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна,на запит нотаріуса повідомлено, що згідно з даними Бюро, гаражний бокс в ГБК «Автолюбитель-5» по вул. Бакинська, 35 на праві власності не зареєстрований.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки № 14 від 1.06.2016 року «Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-5» ОСОБА_5 є власником гаражного боксу НОМЕР_1 загальною площею 18 кв.м., по вул. Бакинська, 35 у Шевченківському районі м. Києва. Зазначено, що сума пайового внеску за гаражний бокс в розмірі 100,00 булів сплачено 5.06.1989 року у повному обсязі. Гаражний бокс НОМЕР_1 в АГК «Автолюбитель-5» побудований господарчим способом та введений в експлуатацію з 1989 року.

Разом із тим, право власності відповідно до ст.1299 ЦК України, спадкодавцем за своє життя зареєстроване не було.

Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Статтею 15 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, який вступив в законну силу після побудови гаражного боксу (1989 р.) передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Отже, до складу спадщини після смерті померлого ОСОБА_5 увійшов гаражний бокс НОМЕР_1, загальною площею 18 кв.м., по вул. Бакинська, 35 у Шевченківському районі м. Києва. АГК «Автолюбитель-5».

В п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV «Про кооперацію», стаття 384 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Суд вважає, що позивачі реалізували своє право на прийняття спадщини за законом після померлого батька шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч.2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті), та не здійснювали відмову від прийняття спадщини. Позивачі довели належними та допустимими доказами наявність свого права власності на вказаний гаражний бокс у порядку спадкування за законом після померлого батька - ОСОБА_5.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, врахувавши пояснення Київської міської ради, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частині гаражного боксу НОМЕР_1, який знаходиться в «Автогаражному кооперативі «Автолюбитель-5» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 18 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_5.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника покласти такі на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 57, 60, 88, 169, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1236, 1261, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину гаражного боксу НОМЕР_1, який знаходиться в «Автогаражному кооперативі «Автолюбитель-5» за адресою: м. Київ, вул.Бакинська, 35, загальною площею 18 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину гаражного боксу НОМЕР_1, який знаходиться в «Автогаражному кооперативі «Автолюбитель-5» за адресою: м. Київ, вул.Бакинська, 35, загальною площею 18 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя :