Справа № 444/2578/15-ц
Провадження № 2/444/83/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Петришин М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди та просить визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права та свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача відомості, викладені у статті «Луценко проштовхує корупціонерів» в газеті «Експрес» № 78 (8351) 15.10-22.10.2015. Зобов'язати ОСОБА_2 опублікувати у газеті «Експрес» спростування недостовірної інформації, що була опублікована в газеті «Експрес» № 78 (8351) 15.10-22.10.2015 у статті під назвою «Луценко проштовхує корупціонерів» на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення, наступного змісту:

«Спростування.

В газеті «Експрес» № 78 (8351) 15.10-22.10.2015 було опубліковано статтю під заголовком «Луценко проштовхує корупціонерів».

Повідомляю, що інформація, яка міститься у цій статті не відповідає дійсності та не підтверджується жодними фактичними даними, є недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.

Народний депутат України ОСОБА_2 спростовує інформацію, що була опублікована в газеті «Експрес» № 78 (8351) 15.10-22.10.2015 у статті під заголовком «Луценко проштовхує корупціонерів».

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 100 000 гривень моральної шкоди 1 500 гривень та 487 гривень 20 копійок витрат на оплату судового збору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у газеті «Експрес» від 15-22 жовтня 2015 р. кореспондентом ОСОБА_3 після інтерв'ю з народним депутатом України ОСОБА_2 опублікована стаття під заголовком «Луценко проштовхує корупціонерів», в якій викладена недостовірна інформація стосовно ОСОБА_1

Зокрема, відповідач ОСОБА_2, надаючи інтерв'ю відповідачу ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_1 «займався контрабандою, лікеро-горілчаним бізнесом, у зерновій сфері мав певні корупційні схеми, торгував посадами у правоохоронних органах. Відомо, щоб потрапити в міліцію - це питання за певну суму можна було вирішити з ОСОБА_1».

Крім цього стосовно позивача ОСОБА_1 відповідачами у цій статті опубліковане образливе висловлювання, яке порочить його честь, гідність та ділову репутацію «...відомого на прізвисько Антибіотик...» , а також відповідач ОСОБА_2 заявляє про «мільйонні статки позивача» і свої наміри «з'ясувати їх походження».

Пленум ВСУ зазначив, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації шляхом опублікування в засобах масової інформації є автор і редакція відповідного засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Позивач настоює, що ця негативна та неправдива інформація щодо нього подана умисно для того, щоб знеславити, зганьбити, заплямувати, сформувати негативне сприйняття його особи широким колом читачів. Дана інформація немає нічого спільного з поняттям «висловлювання оціночних суджень». Діючим законодавством України розмежовуються поняття недостовірної та негативної інформації.

Вказує, що у приведеній статті викладена негативна та недостовірна інформація.

Для формування негативного сприйняття ОСОБА_1 широким колом читачів відповідач ОСОБА_2 як інтерв'юер відверто зловжив своїми правами і обов'язками та умисно не об'єктивно і спотворено надав інформаційний матеріал.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи зазначені в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили з тих підстав, вказавши, що відповідач інтерв"ю не надавав, а отже не є належним відповідачем, оскільки поширена інформація у газеті «Експрес» від 15-22 жовтня 2015 р. кореспондентом ОСОБА_3, вимога щодо розміщення тексту спростування може бути пред'явлена до особи, яка розмістила дану таку інформацію, або редакції газети що її надрукувала (поширила).

Третя особа, представник газети "Експрес" в судове засідання не з"явився та не висловив своєї позиції щодо позову, хоча про час та місце розгляду був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що в газеті «Експрес» № 78 (8351) 15.10-22.10.2015 було опубліковано статтю під заголовком «Луценко проштовхує корупціонерів» за підписом автора ОСОБА_3.

Згідно п. 3 ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації в Україні», редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян, порушують права і законні інтереси громадян, якщо вони є дослівним відтворенням виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Однак в судовому засіданні не доведено хто саме є автором вищезгаданої статті.

Уст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією є документовані або публічно оголошені відомості (певні факти, дані про кого- що-небудь) про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищу, а порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом

Згідно ст. 26 Закону України «Про інформацію», джерелами інформації є передбачені або встановлені законом носії інформації: документи та інші носії інформації, які являють собою матеріальні об'єкти, що зберігають інформацію, а також повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу (2782-12) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги, щодо спростування інформації та відповідно стягнення морльної шкоди та судових витрат є недоведеними, оскільки в судовому засіданні не доведено позивачем чи вищезгадана публікація є статтею журналіста чи є ж інтерв"ю наданим відповідачем, тощо.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мікула В. Є.

Оригінал.Виготовлений в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.