АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:22-796-2248/16
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника Міністерства юстиції України на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь і гідність інформацію про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, що була оприлюднена 5 листопада 2014 року Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Зобов'язано Міністерство юстиції України спростувати недостовірну інформацію у той же спосіб, яким вона була поширена, розмістивши на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України текст спростування наступного змісту:

«Внесення персональних даних ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, що було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 5 листопада 2014 року, являється недостовірною інформацією про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень під час роботи в органах прокуратури України.»

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_4 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішене питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 3,4,5 листопада 2014 року Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення розміщено інформацію про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, Зазначена інформація, на думку позивача, є недостовірною, негативною та такою, що порочить його честь, гідність , оскільки ніколи не притягувався до відповідальності .Окрім того, зазначена інформація перешкоджає позивачу працевлаштуватись .Тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просив визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, інформацію про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, що була оприлюднена 3,4,5 листопада 2014 року Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення.Зобов'язати Міністерство юстиції України спростувати недостовірну інформацію у той же спосіб, яким вона була поширена, розмістивши на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України текст спростування наступного змісту: "Внесення персональних даних ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, що було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 3,4,5 листопада 2014 року, являється недостовірною інформацією про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень під час роботи в органах прокуратури України.» Стягнути з Міністерства юстиції України на його користь 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судовий збір.

Судом встановлено, що 5 листопада 2014 року Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення розміщено інформацію про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, (а.с.9).

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до Закону України «Про очищення влади» 24.10.2014р. був звільнений з посади начальника відділу досліджень проблем кримінального провадження Науково-дослідного інституту Національної академії прокуратури України.

Судом встановлено що станом на 5.11.2014 року на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України містилась інформація стосовно позивача про притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень.

Як вбачається з листа ТОВ «Юридична компанія «Центуріон», юридична компанія 6.11.2014 року відмовила в укладанні трудового договору з позивачем у зв'язку з оприлюдненням на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України відомостей про притягнення до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення (а.с.10).

Розповсюдження такої інформації підтверджено і показами допитаного в якості свідка директора ТОВ «Юридична компанія «Центуріон» ОСОБА_5, який показав, що особисто перевіряв інформацію стосовно позивача на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, щоб працевлаштування не вплинуло на ділову репутацію юридичної компанії та не викликало недовіру до професійних здібностей працівників компанії з боку її клієнтів.

Конституцією України гарантується право на свободу думки і вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Як роз'яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Судом встановлено, що оприлюднена 5 листопада 2014 року на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформація про притягнення до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення ОСОБА_4 є негативною, оскільки в ній стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, що порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації.

Відповідачем не доведено достовірність даної інформація, а тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання її недостовірною на підставі ст. 277 ЦК України.

Судом встановлено, що поширення недостовірної інформації перешкоджає ОСОБА_4 працевлаштуватись.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Позивач обрав спростування недостовірної інформації, як один із способів захисту свого порушеного права.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року (п. 24), якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про зобов'язання Міністерство юстиції України спростувати недостовірну інформацію у той же спосіб, яким вона була поширена, розмістивши на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України текст спростування наступного змісту:"Внесення персональних даних ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, що було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 5 листопада 2014 року, являється недостовірною інформацією про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень під час роботи в органах прокуратури України.»

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок поширеної неправдивої інформації ОСОБА_4 не мав можливості працевлаштуватись, поніс моральні страждання, врахував ступень страждань та вину відповідача, та виходив з засад розумності та виваженості.

Суд дійшов висновку і про те, що інформація, розміщена 5.11.2014р. на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України про притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є фактичним твердженням відповідача, оскільки таку інформацію можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. А тому, вона не відноситься до оціночних суджень на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що Міністерством юстиції України внесено відомості про ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи - скріншотом з веб-сайта, відповіддю ЮК «Центуріон» від 6 листопада 2014 року, статтями Інтернет-видавництв про «внесення співробітників ГПУ після люстрації до реєстру корупціонерів» (а.с.9, 10, 46, 47, 48).

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо безпідставного задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, що відповідачем порушені немайнові права ОСОБА_4 щодо розповсюдження недостовірної інформації щодо нього, що призвело до моральних страждань останнього. Визначаючи розмір морального відшкодування, суд першої інстанції враховував всі обставини справи, ступень страждань позивача та вину відповідача та виходив з засад розумності та виваженості.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника Міністерства юстиції України відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді