Справа № 442/9000/14 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/3152/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 «СК «АХА Страхування» ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» за участю третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_4 11400 грн. вартості стандартного одинарного намогильного памятника. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржило ПАТ «СК «АХА Страхування».

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважають рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України, оскільки при його винесенні судом було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, визнані доведеними невстановлені обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зазначають, що судом не було вирішено клопотання відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 10.02.2016 року о 10:00 год. в режимі відеоконференції, внаслідок чого були порушені права відповідача на участь у судовому засіданні, поданні заперечень, тощо. Також, зазначають, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме він поніс витрати на встановлення надмогильного памятника, не надано угоди з виконавцем на виконання робіт по його спорудженню, дозволу на встановлення памятника, акту виконаних робіт по його спорудженню, тощо. Крім цього, зазначають, що оскільки позивач не звертався до відповідача для отримання відшкодування відповідно до вимог Закону, то відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог до Страхової компанії. Також, судом без достатніх правових підстав стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 1378 грн.

В судове засідання третя особа не зявилася однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така особа повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 3, 5, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1201, 1194 ЦК України та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, як вбачається із довідки №200 від 09.04.2014 р. комунального підприємства "Комбінат міського господарства" Дрогобицької міської ради, вартість стандартного одинарного намогильного памятника з природнього каменю разом із встановленням на бетонний фундамент на кладовищі на вул.Пилипа Орлика в м.Дрогобичі складає 7000 грн. Як вбачається із довідки №1205 від 20.11.2015р. комунального підприємства "Комбінат міського господарства" Дрогобицької міської ради, гранична вартість стандартного одинарного намогильного пам"ятника з природнього каменю разом із встановленням на бетонний фундамент на кладовищі на вул.Пилипа Орлика в м.Дрогобичі станом на листопад 2015р. становить 11400,00 грн. Як вбачається із копії Полісу №АА /4609934 від 13.05.2011р. обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між ОСОБА_5 та Акціонерним товариством «Страхова компанія» АХА Страхування було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно до п.22.1 ст.22 названого Закону, при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була завдана у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Зважаючи на вказане, а також те, що третя особа визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України суд вирішив позов задовольнити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені.

Як вбачаться із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось третя особа ОСОБА_5 вироком суду визнаний винним та засуджений за ст. 286 ч.2 КК України, за те, що він 27 лютого 2012 року о 18.10 год., керуючи автомобілем «RENAULT МАSТЕR», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, навпроти будинку №5 на вул. Грушевського в м.Дрогобичі Львівської області, грубо порушив вимоги Р.1 п.п. 1.3, 1.5; Р.2 п. 2.3 б); Р.10 п.п. 10.1, 10.9; Р.12 п.12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався у відсутності небезпеки для руху, в умовах обмеженої оглядовості для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб та розпочав рух заднім ходом по тротуару, чим створив аварійну обстановку, і внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6, яка отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді підапоневротичної гематоми волосистої ділянки голови, забійної рани надбрівної ділянки голови, синця на правому очному яблуку, переломів другого-п'ятого ребер зліва зі зміщенням кісткових відламків, переломів другого-п'ятого ребер справа зі зміщенням відламків, посттравматичного гематороксу зліва, що призвело до розвитку респіраторного дистрессиндрому та плевропневмонального шоку, від яких 8 березня 2012 року потерпіла ОСОБА_6 померла, перебуваючи на лікуванні в Дрогобицькій МЛ № 1.

Позивач, посилаючись на те, що на час згаданої ДТП цивільно-правова відповідальність третьої особи була застрахована у відповідача просив стягнути з відповідача на його користь 11400 грн. вартості стандартного одинарного надмогильного памятника, який він встановив для своєї колишньої дружини. При цьому посилався на те, що понесені ним кошти на встановлення такого памятника у значно більшому розмірі.

Дійсно, відповідно до змісту ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Також, згідно змісту ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Крім цього, згідно змісту ст. 27 вказаного Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та предявлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Окрім вказаного, згідно п. 25 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV.

Також, відповідно до змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» знову ж у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред'являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не спростовано жодних доказів про понесення витрат позивачем на встановлення надмогильного памятника його колишній дружині ОСОБА_6, а тим більше у вказаному ним розмірі, у матеріалах справи, немає. Такі не подано, про такі не вказано, клопотань про витребування таких не заявлено та судом відповідно не здобуто. Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем витрат на встановлення надмогильного памятника, тобто доказів, які б свідчили про фактичну вартість встановленого саме позивачем надмогильного памятника, у суду не було підстав для стягнення суми, про стягнення якої просив позивач.

Копія певного розрахунку, підписана невстановленою особою, імені якої позивач назвати не зміг, про нібито сплату позивачем авансу у розмірі 17625 (не вказано грошової одиниці) (а.с. 140-141) не можна вважати належним, допустимим та достатнім доказом в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, понесення позивачем витрат на встановлення надмогильного памятника його колишній дружині.

Зважаючи на вказане рішення суду першої інстанції про задоволення позову слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги обґрунтованими та таку задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» за участю третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягомдвадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

ОСОБА_7