АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2399/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1383/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та поновлення права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та поновлення права власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12.06.2007 року між нею та відповідачем, який є її сином, був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1. Укладення зазначеного договору було викликано тим, що вона є непрацездатною за віком і станом здоров'я, потребує догляду та матеріальної допомоги. Відповідач обіцяв довічно доглядати та забезпечувати її, а також здійснювати обовязкові платежі за квартиру. За цих умов він набував права власності на квартиру. Текст договору вона не читала, вважаючи, що в договорі передбачені права та обовязки сторін, про які вони домовлялись з відповідачем. Проте виявилось, що договір має інший зміст і не передбачає ніяких зобов'язань по утриманню її сином. Вказує, що при укладенні договору дарування вона помилялась щодо правових наслідків договору, що є обставиною, яка має істотне значення, тому є підстави для визнання договору недійсним.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати договір дарування квартири, укладений між нею та відповідачем, недійсним та поновити за нею право власності на зазначену квартиру.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2014 року, в частині відмови у визнанні договору дарування недійсним скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано договір дарування квартири № 93, яка знаходиться в будинку № 3 по вул. Г.Родимцева у м. Кременчуці, укладений 12 червня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за р.№ 6405 недійсним.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року касаційну скаргу представника приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 31 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (т.1 а.с.93-94).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2014 року залишено без змін.(т.1 а.с.116-118).

Постановою Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2014 року, ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02 грудня 2014 року й ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року скасовано, передано справу на розгляд до суду першої інстанції. (т.1 а.с.183-186).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та поновлення права власності на квартиру задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири № 93, яка знаходиться в будинку № 3, по вул.. Генерала Родимцева у місті Кременчуці, від 12.06.2007 року серії ВЕР № 526774 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, ОСОБА_2, за реєстровим № 6405.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, що 12.06.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір дарування квартири №93, що знаходиться в м. Кременчуці по вул. Генерала Родімцева, в будинку № 3, що підтверджується копією договору дарування квартири від 12.06.2007 року, серії ВЕР №526774. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, ОСОБА_2, за №6405.

Відповідно до умов договору, Дарувальник передає безоплатно у власність Обдаровуваному квартиру №93, що знаходиться в м. Кременчуці по вул. Генерала Родімцева, в б.3, загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м. Право власності на об'єкт нерухомості у Обдаровуваного виникає з моменту його прийняття. На момент укладення договору Обдаровуваний прийняв ключі від Об'єкта нерухомості, що у відповідності з п.4 ст.722 ЦК України свідчить про прийняття ним Об'єкта нерухомості в дар (а.с.5,6).

У правових позиціях Верховного Суду України викладених в постановах від 19.03.2014 року у справі №69цс13, 18.06.2014 року у справі №6-69цс14, 21.10.2015 року у справі №6-202цс15, 11.11.2015 у справі №6-1124цс15, 02.12.2015 у справі №6-2087цс15 зазначено, що виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі частини третьої статті 203 та статті 229 ЦК України.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Сам по собі факт прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про визнання цього договору недійсним.

При вирішенні справи судам необхідно встановити чи продовжує проживати позивач у спірному будинку, чи відбулася фактична передача будинку згідно умов договору дарування (зокрема передача ключів), чи здійснює позивачка особисто оплату комунальних послуг. Зясування зазначених обставин та їх належна оцінка мають значення для вирішення питання про те, чи дійсно позивач мала на меті безоплатну передачу відповідачу свого будинку у власність на противагу її тверджень про те, що спірний будинок є її єдиним місцем проживання.

На момент укладання Договору дарування від 12.06.2007 року дарувальник, ОСОБА_4 була інвалідом ІІ групи, досягла віку 68 років. Виписки з медичної карти підтверджують те, що ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку з 1978 року з приводу захворювання органів слуху. Окрім цього, надані виписки свідчать про значне зниження зору ОСОБА_4, станом на 2006 рік.

Встановивши вищевикладені обставини, місцевий суд дійшов висновку, що наявні у позивача на момент укладання спірного договору вади слуху і зору суттєво впливали на можливість дарувальника сприйняти зміст договору, який вона укладала.

Договір не містить застережень з приводу того, що нотаріус прочитав і розтлумачив дарувальнику текст документа.

Спірна квартира №93 за адресою: м.Кременчуці за вул.Генерала Родімцева, будинок №3 є єдиним житлом позивача і після укладання договору дарування ОСОБА_4 продовжила проживати у даній квартирі і здійснювала оплату комунальних послуг.

Вказані обставини підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідкою ТОВ «Житлорембутсервіс» №1351 від 23.02.2016 та відповіддю УПСЗН ВК Автозаводської районної ради м. Кременчука від 09.11.2015 року №02-12263, згідно якої слідує, що ОСОБА_4 з листопада 2015 року призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.212).

В суді першої інстанції ОСОБА_5 не заперечував того факту, що укладенню договору передувала домовленість між ним та дарувальником, яка є його матір'ю, про те, що він забезпечить її належний догляд та матеріальне утримання.

Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що дарувальник ОСОБА_4 на момент укладення договору неправильно сприймала фактичні обставини і правові наслідки правочину, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, який вона мала на меті укласти.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка, а розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом було вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст. ст.308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1