АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/6/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ОСОБА_8, третя особа-служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання договору дарування удаваним та визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_7 зазначала, що в період шлюбу з ОСОБА_6, 05 липня 2005 року ним був укладений договір, за яким відповідач прийняв в дар від ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому. За рахунок спільних коштів на вказаній земельній ділянці подружжя збудувало садовий будинок.

Вважаючи, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, а договір дарування носить удаваний характер, оскільки фактично був укладений договір купівлі-продажу, ОСОБА_7 просила суд визнати договір дарування земельної ділянки удаваним, визнати за нею право власності на 1/2 вказаної земельної ділянки та садового будинку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року позов задоволений.

Визнано удаваним договір дарування земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, посвідчений 05 липня 2005 р. державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори (в реєстрі № 1-1001).

Визнано, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 05 липня 2005 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому.

Розділено спільне майно подружжя, визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому та 1/2 частину садового будинку в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, решту 1/2 земельної ділянки та садового будинку залишено у власності ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3441 грн судового збору.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 квітня 2015 року виправлена описка в рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року вказано, що справа розглянута з участю представника служби у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що позивачка була заінтересованою особою саме в складанні договору дарування, тому її права не були порушені. При цьому, між сторонами договору суперечок немає.

Що стосується такого способу захисту прав як визнання договору удаваним, то ст. 16 ЦК України такого способу захисту не передбачає.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства, тому суду потрібно було ухвалити рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Суд допустив неповноту і не зясував, від кого саме отримував кошти ОСОБА_8 за спірну ділянку.

В порушення ст. 216 ЦПК України суд не ухвалив рішення стосовно відповідача ОСОБА_8

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_6, апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 1989 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, від якого у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3. 21 березня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.

Під час перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в зареєстрованих шлюбних відносинах, між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 5 липня 2005 року був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, який посвідчений державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори.

Вказаний договір дарування носив удаваний характер, оскільки фактично був укладений договір купівлі-продажу і ОСОБА_8 за вказану земельну ділянку було сплачено 2500 дол. США.

За рахунок спільних коштів на земельній ділянці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 побудували садовий будинок, 18 січня 2011 р. право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_6 і видане йому свідоцтво про право власності на це нерухоме майно.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом доказами: договором дарування земельної ділянки від 05.07.2005 р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, посвідченого державними нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори; копією рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.03.2012 р. про розірвання шлюбу; копіями свідоцтв про народження дітей; копією державного акта про право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право власності на садовий будинок від 18 січня 2011 року; протоколом судового засідання Октябрського районного суду м. Архангельська Російської Федерації про допит ОСОБА_8 в порядку виконання окремого доручення суду (а.с. 8, 9, 35, 39, 44, 45, 71, 72); матеріалами інвентаризаційної справи на садовий будинок в садовому товаристві «Ветеран».

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Враховуючи, що правочин між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був удаваним і приховував договір купівлі-продажу земельної ділянки, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 05.07.2005 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га а садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому.

Судом також встановлено, що під час перебування у шлюбі на спірній земельній ділянці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 побудували садовий будинок, який, відповідно до ст. ст. 60, 70, 71 СК України, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Тому, суд обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_7 і визнав за позивачкою право власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому та на 1/2 садового будинку в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, а решту 1/2 земельної ділянки та садового будинку залишив у власності ОСОБА_6

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що позивачка була заінтересованою особою саме в складанні договору дарування, тому її права не були порушені, при цьому що між сторонами договору суперечок немає.

Встановлено, що земельна ділянка та садовий будинок придбані під час перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі, тому позивачка має право на 1/2 цього майна, а належність вказаного майна відповідно до правовстановлюючих документів ОСОБА_6 порушує її право власності.

Не можна погодитися і з доводами, що ст. 16 ЦК України не передбачає такого способу захисту як визнання договору удаваним.

Для того, щоб вирішити спір із застосуванням норм щодо правочину, який сторони насправді вчинили, суд повинен встановити, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин і що такий правочин є удаваним.

В апеляційній скарзі також вказується, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства, тому суду потрібно було ухвалити рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Проте колегія суддів вважає, що підстав для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки нікчемним не було, а вимоги про визнання договору недійсним сторонами не заявлялися.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд допустив неповноту і не зясував, від кого саме отримував кошти ОСОБА_8 за спірну ділянку, на законність рішення суду також не впливають. Судом встановлено, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу, такий договір укладався під час перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в зареєстрованих шлюбних відносинах і набуте майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилання в скарзі, що в порушення ст. 216 ЦПК України суд не ухвалив рішення стосовно відповідача ОСОБА_8 безпідставні, оскільки суд в резолютивній частині рішення визнав, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 05 липня 2005 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Палінчак О.М.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 21