РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М.

при секретарі: Гончарук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області, про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 або у супроводі бабусі, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2 строком з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною шістнадцяти років, з наступним графіком відвідування: грудень-січень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; березень-квітень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; липень-серпень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 60 діб; жовтень-листопад кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 01.06.2001 року по 18.11.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, має намір та реальну можливість періодично виїжджати разом з дитиною за кордон до Туреччини разом з дитиною, з метою його оздоровлення та спільного відпочинку, що підтверджується її закордонним паспортом, закордонним паспортом дитини, посвідченням на право тимчасового проживання в Туреччині.

Після розірвання шлюбу з відповідачем, вона зверталась з проханням надати згоду дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на короткостроковий виїзд за кордон до Туреччини на літні канікули. Відповідач протягом 2010 2012 р. р. надавав дитині дозволи на короткостроковий відпочинок з нею, що підтверджується копіями нотаріально посвідчених заяв за 2010 р.-2012 р. Але після 2012 року відносини між нею та відповідачем погіршилися, відповідач не бажає спілкуватися з нею та сином, не приймає будь якої участі у його вихованні, контролюванні його розвитку та поведінки, ніяких відносин не підтримує та не спілкується.

В 2014 році, у звязку з відмовою відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, вона зверталась до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України та оформлення необхідних документів без дозволу батька, та 10.12.2014 року заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області по справі № 328/3015/14-ц неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано дозвіл на виїзд за межі України до Туреччини з травня 2015 року по вересень 2015 року у супроводі матері або бабусі, без згоди та супроводу батька дитини. Завдяки вказаному рішенню суду, вона з сином виїхали на відпочинок до Туреччини, де перебували з 02.07.2015 року по 26.08.2015 року.

В подальшому вона просила відповідача надати дозвіл на короткостроковий виїзд дитини за межі України, а саме до Туреччини, на літні, зимові, осінні та весняні канікули для того, щоб мати можливість оздоровити дитину, але відповідач уникає спілкування, та безпідставно не дає згоди на виїзд дитини за кордон. Така позиція відповідача шкодить інтересам та здоровю дитини, тому просить дозволити тимчасовий виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон у супроводі матері, ОСОБА_1 або у супроводі бабусі, ОСОБА_4, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2 строком з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною шістнадцяти років, з наступним графіком відвідування: грудень-січень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; березень-квітень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; липень-серпень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 60 діб; жовтень-листопад кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, відповідно до наданої заяви позов підтримали, просили справу розглянути за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, відповідно до наданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи, - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася одна дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторним) серії 1-ЖС № 069929, виданим Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 01.11.2007 року, актовий запис № 200, де в графі «батько» вказано відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу (повторним) серії 1-ЖС № 034414 від 01.11.2007 року, виданого Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 164 від 18.11.2003 року.

Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на утриманні та вихованні матері ОСОБА_1, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою КП «Контакт» від 10.06.2016 року.

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу позивачка неодноразово виїжджала з сином ОСОБА_2 до Туреччини, як на підставі нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2, так і на підставі рішення (заочного) Токмацького районного суду Запорізької області по справі від 10.12.2014 року, відповідно до якого неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано дозвіл на виїзд за межі України до Туреччини з травня 2015 року по вересень 2015 року у супроводі матері або бабусі, без згоди та супроводу батька дитини.

Згідно з поданою відповідачем ОСОБА_2 заявою, він проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатись на Україну.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України для відпочинку та оздоровлення, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 або у супроводі баби, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2 строком з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною шістнадцяти років, з наступним графіком відвідування: грудень-січень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; березень-квітень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; липень-серпень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 60 діб; жовтень-листопад кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215,218,224-227 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 або у супроводі баби, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2 строком з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною шістнадцяти років, з наступним графіком відвідування: грудень-січень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; березень-квітень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб; липень-серпень кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 60 діб; жовтень-листопад кожного року тривалістю одного виїзду до Туреччини не більше 20 діб.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: