АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Чех Н.А.
№22-ц/796/3499/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа №755/684/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: П'ятничук В.Г

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Ганаги Антона Сергійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року про скасування рішення третейського суду по справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 вересня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17.09.2014 по справі №1304/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог посилалися на те, що постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків 17.09.2014 року прийняв рішення у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Вважає, що зазначене рішення підлягає скасуванню, оскільки відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17.09.2014 по справі №1304/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Ганага А.С. подав апеляційну скаргу в якійпосилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», Закон України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 389-5, 360-7 ЦПК України та не надав оцінку доводам банку, що предмет справи щодо захисту прав споживачів визначається на підставі ст.16 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5.

Крім того, у третейській справі №1304/14 позивачем є банк, який пред'явив до третейського суду позов про захист прав банку: про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Відповідачами у справі є споживачі банківських послуг, але ніяких зустрічних вимог про захист прав споживачів останні не заявляли та відповідно третейський суд не розглядав спір щодо захисту прав споживача.

Сторони в судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву та скасовуючи рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що на час ухвалення рішення постійно діючим Третейськимсудом при Асоціації українських банків від 17.09.2014 року по справі№1304/14 Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2008 року між ПАТ АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2було укладено кредитний договір №2008/25-100-88 про надання грошових коштіву сумі 554 000 доларів США, зі сплатою 12,25 процентів річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 02.04.2033 року.

Згідно з п.1.2 договору кредит надавався на фінансування будівництва житла.

Відповідно до п.6.2. вказаного договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди» домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. постійно діючогоТретейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається суддею Мороз О.А. або БілоконемЮ.М. у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою постійно діючому Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту постійно діючогоТретейського суду при Асоціації українських банків.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором кредиту, 03.04.2008 року між ПАТ АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки№2008/25-102-32 згідно якого, остання зобов'язалася відповідати перед банком за невиконання або неналежне виконання боржником умов кредитного договору.

Крім того, 03.04.2008 року між ПАТ АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки№2008/25-102-31, згідно якого, остання зобов'язалася відповідати перед банком за невиконання або неналежне виконання боржником умов кредитного договору.

17.09.2014 року у справі №1304/14 рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 1124347 грн. 56 коп. та витрати пов'язані з вирішенням спору третейським судом у розмірі 11643 грн.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Статтею 389-5 ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийняте рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Зазначений перелік підстав для скасування рішення третейського суду є вичерпним і закон не передбачає його розширеного тлумачення.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12.03.2011 року.

Так, рішення постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських банків, про скасування якого просив ОСОБА_2 ухвалено 17.09.2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_2 є споживачем послуг баку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому третейському суду, в силу положень п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», така справа не підвідомча.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-856цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції.

Твердження апелянта про те, що банк, який звертався із позовом про стягнення заборгованості до третейського суду не є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія вказаного Закону незважаючи від суб'єкта який звертається з позовом до суду.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив ухвалу, що відповідає вимогам закону.

Ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Ганаги Антона Сергійовича відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: