У х в а л а

іменем україни

21 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Жорнище» Іллінецького району Вінницької області про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Жорнище» Іллінецького району Вінницької області (далі - ПАТ «Жорнище»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 06 грудня 2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Жорнище» укладено договори оренди земельних ділянок площею 0,8385 га та 2,5668 га, які зареєстровані у відділі Держкомзему в Іллінецькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 25 квітня 2012 року та від 05 липня 2012 року відповідно. 23 квітня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Жорнище» укладено договори оренди земельних ділянок площею 2,6186 га та 0,86 га, які зареєстровані Реєстраційною службою Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області 31 січня 2014 року. Посилаючись на те, що на момент укладення договорів вони були посадовими особами ПАТ «Жорнище», а відтак заінтересованими в укладенні товариством цих договорів, сторонами не дотримано порядку їх укладення, позивачі, керуючись ч. 1 ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», просили визнати вказані договори недійсними.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності. У позові ОСОБА_4 відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 303, 316 ЦПК України, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин, обґрунтовано виходив із того, що позивачами не зазначено та не доведено належними доказами чим порушуються їхні права, з огляду на те, що спірні договори оренди земельних ділянок укладені у письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію, позивачі мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було спрямоване на укладення договорів оренди. Умови договорів виконувались належним чином, розрахунки за оренду проводилися з моменту їх підписання і щодо цього претензії сторін відсутні.

При цьому, апеляційним судом обґрунтовано враховано, що згідно з протоколом Наглядової ради від 28 грудня 2015 року № 41 ПАТ «Жорнище» схвалило дії свого представника на укладення спірних договорів, про що також свідчить їх подальше виконання обома сторонами, проведення розрахунків за оренду з моменту їх підписання та відсутність претензій сторін.

Крім того, положення ст. ст. 70-72 Закону України «Про акціонерні товариства» направлені на захист прав та інтересів акціонерних товариств, а не осіб з якими товариство укладає договори.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І.Журавель

О.В.Закропивний