Справа № 352/1159/16-ц
Провадження № 2/352/936/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді: Струтинського Р.Р,

секретаря: Кукули О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він з відповідачем у 2010 році зареєстрував шлюб, від якого 06.06.2012 року народилася дочка ОСОБА_3. Рішенням Тисменицького районного суду від 09.10.2014 року шлюб між ними розірвано, малолітню дочку залишено проживати з матір»ю. Рішенням Тисменицького районного суду від 30.10.2014 року з нього розпочато стягнення на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На даний час у нього виникли істотні обставини, які змінили його матеріальне становище, а саме: з лютого 2016 року і по даний час він не працює. Крім того, у нього змінився і сімейний стан. Від його шлюбу з ОСОБА_4 у нього 26.07.2015 року народилася дочка ОСОБА_5. Теперішня дружина на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Тобто, малолітня дитина Ярина та дружина перебувають на його утриманні. Також, у відповідача покращився матеріальний та сімейний стан, оскільки вона на даний час перебуває у шлюбі з ішним чоловіком, який забезпечує її фінансово. Вона на даний час вийшла на роботу та отримує заробітну плату, що також покращило її матеріальне становище.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що з позивача стягується, за розрахунком ДВС Тисменицького РУЮ, 436 грн. аліментів на утримання дочки ОСОБА_3. Проте, у зв"язку зі зміною його матеріального та сімейного стану просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та позивач згідний сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. Просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з»явилася. До суду надійшло письмове заперечення, у якому вона просила відмовити у задоволенні позову та пояснила, що позивач має намір офіційно працевлаштуватися на роботу, де заробітна плата буде становити 8000 грн., і тому він просить визначити йому розмір аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки 1/3 частина його зарплати буде становити 2400 грн. Крім того, останній не надає жодної додаткової допомоги для дочки ОСОБА_3, хоча на даний час вона потребує великих сум коштів для її розвитку та харчування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2014 року судом присуджено стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили, та звернуто до примусового виконання до ВДВС Тисменицького РУЮ.

Крім неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні у позивача перебуває малолітня дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 від другого шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 291257 від 28.07.2015 року(а.с.8).

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_5 України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, що фактично є зміною розміру, ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Рішенням Тисменицького районного Івано-Франківської області від 30.10.2014 року постановлено стягувати з позивач аліменти в частці від його доходу. Із мотивувальної частини рішення вбачається, що суд вирішуючи про стягнення аліментів саме в частці від заробітку виходив з того, що відповідач має постійне місце праці, працює дільничним інспектором у Тисменицькому РВ УМВС, а тому отримує стабільні доходи.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, мінливість матеріального стану платника аліментів, суд вважає що вимога позову про призначення аліментів у твердій грошовій сумі підлягає до задоволення.

Як роз»яснив Верховний Суд України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вирішуючи питання визначення суми аліментів суд враховує положення ст. ст. 182, 184 СК України та письмові заперечення відповідача і вважає, що стягнення із позивача аліментів в користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 саме в розмірі 800 гривень щомісячно є достатнім для забезпечення дитині умов для її фізичного, духовного та культурного розвитку та не нашкодить інтересам самої дитини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 11, 16 ЦПК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, керуючись ст. ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого на користь ОСОБА_6, жительки с.Майдан вул. Грушевського, 14 Тисменицького району Івано-Франківської області на утримання неповнолітньої дитини, дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно.

Відкликати з ДВС Тисменицького районного управління юстиції виконавчий лист № 352/2173/14 від 30.10.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Струтинський Р.Р.