Справа № 163/2604/16-ц
Провадження № 2/163/408/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.

при секретарі Носку А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Згоранської сільської Ради Любомльського району(третя особа ОСОБА_2) про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач просить постановити рішення про визнання його власником розташованих по вулиці Максимяка 40 в селі Згорани Любомльського району Волинської області житлового будинку та господарських споруд в порядку спадкування.

Вимоги обґрунтував тим, що проживав разом з матірю ОСОБА_3 та бабою ОСОБА_4. Після смерті матері не звертався до нотаріуса про прийняття спадщини, проживаючи з нею на день її смерті. Є спадкоємцем за заповітом після смерті 19.03.2014 року його баби ОСОБА_4 Спадщину прийняв, подавши заяву нотаріусу. Однак спадкові права не може оформити, оскільки майно не було зареєстроване за спадкодавцем у державних органах. Інший спадкоємець ОСОБА_5, син ОСОБА_4, спадщину не прийняв. Будівлі відповідають державним нормам і правилам, придатні для експлуатації і проживання, а самочинне будівництво не виявлене.

Ухвалою суду від 28.11.2016 року з огляду на одержану інформацію про спадкоємців ОСОБА_4 до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_5.

В судове засідання особи, що беруть участь в справі, не зявились.

Позивач у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі.

Згоранській сільський голова подав у канцелярію суду заяву про визнання позову і розгляд справи без участі представника місцевої Ради.

ОСОБА_5 як третя особа був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового розгляду, однак в засідання не зявився, заяви чи клопотань по суті спору та щодо процедури його розгляду не подав.

За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування свідчить, що прийняття визнання позову Згоранською сільською Радою як відповідачем у справі суперечитиме закону.

У звязку з цим суд дослідив докази в повному обємі і прийшов до такого висновку.

Із свідоцтв серії І-ЕГ №236388, витягів із Державного реєстру актів цивільного стану встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_1(дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_6 і внуком ОСОБА_4.

Свідоцтвами серії І-ЕГ №№187794, 187795 стверджено, що ОСОБА_3 померла 23.11.1989, ОСОБА_4 19.03.2014 року, обоє в селі Згорани Любомльського району.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку №40 по вулиці Максимяка в селі Згорани Любомльського району, де вона була зареєстрована на день смерті разом із її сином ОСОБА_5, що встановлено із довідки Згоранської сільської Ради від 15.06.2016 року №1253.

06.08.2003 року ОСОБА_4 заповіла все своє майно своєму внукові ОСОБА_1, посвідчивши заповіт в Згоранській сільській Раді за реєстровим №44.

За інформацією Любомльської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу №75/2016. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №40 по вулиці Максимяка в селі Згорани Любомльського району нотаріус відмовила через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно.

З технічного паспорта вбачається, що спірний будинок і господарські будівлі зведені в 1954-1960 роках.

Як встановлено з інформації управління соціального захисту населення, ОСОБА_2 перебуває на обліку як особа, віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, і має 2 групу інвалідності.

Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11.02.2014 року №1-рп/2014 в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини спору і наведені положення цивільного законодавства вбачаються підстави для такого висновку.

Спірне нерухоме майно у встановленому порядку облікувалось в погосподарських книгах за ОСОБА_4, а отже перебувало у її власності на час смерті і підлягає спадкуванню.

Позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви нотаріусу.

ОСОБА_5 прийняв спадщину по факту проживання із спадкодавцем на момент її смерті; у встановлений 6-місячний строк від спадщини він не відмовився.

За законом майно після смерті ОСОБА_4 спадкували її син ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги та ОСОБА_7 за правом представлення; їх частки є рівними по 1/2 спадщини в кожного.

Відтак на підставі ст.1241 ЦК України в порядку спадкування обовязкової частки ОСОБА_5 належить 1/4 спірного домоволодіння, решта 3/4 підлягає спадкуванню позивачем за заповітом.

Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 212, 213 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом власником 3/4(трьох четвертих) нерухомого майна, що розташоване по вулиці Максимяка 40 в селі Згорани Любомльського району Волинської області і складається з житлового будинку з прибудовою, сараю, колодязя, огорожі.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : суддя Чишій С.С.