22-ц/775/842/2016(м)
Головуючий у 1-й інстанції Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Гаврилової Г.Л., Лопатіної М.Ю.

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2016 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2016 року заява позивача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»(надалі ПАТ «ПУМБ») про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок № 19 по вул. Степова в с. Калинівка Волноваського району Донецької області, та транспортний засіб ГАЗ-32213, була повернута заявнику з підстав її невідповідності вимогам ст.151 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою позивач ПАТ «ПУМБ», посилаючись на її необґрунтованість, порушення норм процесуального права, подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2016 року скасувати, повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що єдиною підставою для повернення заявнику заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту, стала відсутність відомостей, про вартість зазначеного в ній нерухомого та рухомого майна.

В судове засідання апеляційної інстанції представник позивача та відповідачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.(а.с.28-33)

Від представника ПАТ «ПУМБ» надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, доводи апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним із способів забезпечення позову, відповідно положень ст. 152 ЦПК України є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані щодо відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір, про вирішення якого позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом в грудні 2015 року. Ціна позову дорівнює 11754,85доларів США.

Позивач надав суду докази про наявність власності у відповідачів: нерухомого майна - будинок 19, розташований на вулиці Степова, селище Калинівка, Волноваського району, Донецької області, та рухомого майна - автомобіль марки ГАЗ, модель 32213, 2001 року випуску.

Невиконання умов кредитного договору та наявність вище вказаної інформації стали обґрунтованою передумовою для подачі заяви про забезпечення позову.

Суд першої інстанції не врахував, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Посилання суду першої інстанції на положення п.3 ч.1 ст.151 ЦПК, як підставу для застосування положень ч.8 ст.153 ЦПК України для повернення заяви про забезпечення позову, колегія суддів апеляційної інстанції вважає непереконливим.

Законодавець у вказаних нормах не конкретизував, що для розгляду вказаної заяви необхідна така умова, як інформація про вартість майна на яке позивач просить накласти арешт.

Крім того суд у відповідності до положень ч.4 ст.10 ЦПК України сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом.

Надати інформацію про вартість нерухомого та рухомого майна позивач неспроможний, оскільки він обмежений у можливості визначити вартість майна відповідача без технічної документації на нього та у відсутність можливості надання суб'єкту оціночної діяльності доступу до вказаного майна.

Крім того позивач в своїй заяві не просив передати майно на зберігання іншій особі з чого випливає, що його посилання на п. 1 частини першої ст. 152 ЦПК України стосується арешту без передачі речі іншій особі, тобто без позбавлення відповідача права володіння і користування майном. Тому в цьому випадку мова йде лише про арешт майна шляхом заборони його відчуження.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції порушив порядок встановлений для розгляду даного питання.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Г.Л. Гаврилова

М.Ю. Лопатіна