15 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Шиманський В.Й., Кравець В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року позов задоволено. Шлюб між сторона розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в сумі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.
Не погодившись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 оскаржив його в частині розміру аліментів в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд змінити рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в частині стягнення аліментів шляхом зменшення їх розміру.
В обґрунтування своїх вимог відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що судом не досліджено всіх обставин справи, не дотримано вимог ст. 182 СК України.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що з 16.10.2010 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Справа 754/1688/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7277/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Оскаржуваним рішенням шлюб між сторонами розірвано, в цій частині рішення суду не оскаржується.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню.
Так, вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 2000,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що дитина перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею, відповідачем до суду не надано жодних заперечень на позовні вимоги.
Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Із п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Як вбачається з матеріалів справи, відомості щодо наявності постійного стабільного доходу відповідача відсутні, при цьому, із пояснень самого відповідача вбачається, що він має мінливий нестабільний заробіток, який в середньому становить 3000,00 - 3500,00 грн., з яких він сплачує орендну плату за житло, що відповідно до договору оренди квартири від 15.08.2015 становить 1900,00 грн. на місяць.
Суд першої інстанції, стягуючи аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн., не з'ясував зазначені фактичні обставини справи та не врахував відсутність постійного стабільного доходу відповідача.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, проте колегія суддів не погоджується із розміром аліментів в сумі 2000,00 грн., що підлягають щомісячному стягненню з відповідача, оскільки така сума аліментів є неможливою до сплати відповідачем з огляду на його не працевлаштування та не стабільний не постійний дохід.
З огляду на зазначене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини підлягають аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, оскільки саме така сума не є меншою 30% доходу відповідача та на думку колегії суддів є справедливою з огляду на відсутність постійного стабільного доходу відповідача та необхідність щомісячної орендної плати за житло.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розміру суми аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, в решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог чинного законодавства, є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів змінити в частині розміру стягнення аліментів.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з суми 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) до суми 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок), щомісячно, починаючи з 04.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: