Справа № 274/2718/16-ц Провадження № 2/0274/1178/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
11.08.16 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
провизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та знаття з реєстрації місця проживання,
У травні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, та зняти його з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.
Від ОСОБА_2 заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило.
Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 є співвласником житла за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом від 10.11.2005 р. про право власності на житло (а. с. 16).
Адреса зазначеного житла з 06.09.2006 р. є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2, що підтверджується довідкою від 23.05.2016 р. № 2882 Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 та відомостями від 29.05.2016 р. адресно-довідкового підрозділу територіального органу Державної міграційної служби України (а. с. 14, 18).
На момент реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 був членом сім'ї ОСОБА_1, а саме її чоловіком, що встановлено заочним рішенням від 20.03.2013 р. Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 2/0274/159/13, яке набрало законної сили (а. с. 15).
Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право ОСОБА_2 на користуванням житлом за адресою: АДРЕСА_1 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї співвласника цього житла ОСОБА_1.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано заочним рішенням від 20.03.2013 р. Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 2/0274/159/13, яке набрало законної сили (а. с. 15).
Таким чином ОСОБА_2 перестав бути членом сім'ї ОСОБА_1.
Пунктом 4 частини першої статті 406 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Оскільки ОСОБА_2 перестав бути членом сім'ї співвласника житла за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1, то припинилась обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (права користуванням цим житлом), а відтак цей сервітут припинився, тобто ОСОБА_2 втратив право користування цим житлом.
Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
З наведених раніше положень статей 401 і 405 Цивільного кодексу України та положення статті 150 Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи, які не є членами сім'ї власника житла (будинку, квартири), мають право на користування цим житлом лише за умови наявності відповідного договору з власником цього житла (будинку, квартири).
Доказів наявності такого договору не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, підлягає задоволенню.
Разом з тим, у задоволенні позову в частині вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідно відмовити, оскільки згідно з абзацами першими та третіми статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто рішення Суду у цій справі після набрання законної сили є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання, а відтак окреме пред'явлення цієї позовної вимоги є зайвим та суперечить наведеній вище нормі Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 63, 64, 208, 209, 212 215, 224 226 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня з дня його проголошення;
апеляційна скарга на рішення може бути подана також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії;
рішення може бути переглянуто Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут