АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2261/16 Справа № 202/3863/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бєльченко Л. А. Доповідач - Романюк М.М.
13 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого Романюк М. М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Назаренко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк", фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання договору недійсним, розірвання договору про надання споживчого кредиту, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 28 квітня 2015 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилалася на те, що 15 березня 2015 року між нею та відповідачем ФОП ОСОБА_3 було укладено договір про надання посередницьких послуг з організації роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій. В той же день для часткової оплати послуг за цим договором нею була подана заява позичальника № ABH0RG147540407 про отримання споживчого кредиту в сумі 1 872 грн.
19 березня 2015 року, у встановлений Законом України "Про захист прав споживачів" термін, позивач направила відповідачам повідомлення про відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту.
Посилаючись на те, що в заяві позичальника № ABH0RG147540407 про отримання споживчого кредиту в сумі 1 872 грн. в якості продавця значиться ФОП ОСОБА_4, у сферу діяльності якого згідно із довідкою ЄДРПОУ не входить виготовлення виробів ПВХ конструкцій, а в договорі на посередницькі послуги від 15 березня 2015 року між позивачем та ФОП ОСОБА_3 не зазначено ні розмір виробу, ні загальна площа, до договору не додаються ескізи виробу, в договорі не зазначено підпису посадової особи, уповноваженої представляти інтереси виконавця або підпису особисто ОСОБА_3, просила визнати зазначений договір недійсним на підставі ст.ст.203, 207 ЦК України.
Крім того, позивач просила розірвати договір споживчого кредитування, оскільки заява позичальника є договором приєднання до умов та правил відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, проте її про це приєднання ніхто не попереджав, крім того зазначений договір не відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" та ч.2 ст.634 ЦК України .
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "Акцент - Банк" посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та законності.

З даним висновком погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 березня 2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір GP-18754 щодо виготовлення та передачі ПВХ конструкцій.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з договору GP-18754 від 15 березня 2015 року з ОСОБА_2 було узгоджено колір виробу, заповнення, фурнітуру, вартість виробу та їй була надана інформація щодо властивостей товару.

Крім того, укладаючи додаток до договору GP-18754, ОСОБА_2 підтвердила отримання інформації щодо товару, умов його оплати та доставки.

З урахуванням того, що при укладанні договору GP-18754 було дотримано всіх вимог закону спрямованих на настання реальних наслідків, тобто отримання послуги, підстави вважати його недійсним відсутні, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про зворотне є помилковим.

Висновок суду першої інстанції про те, що вказаний договір не містить підпису виконавця послуги, що свідчить про його не дійсність є хибним, оскільки згідно п.3.12 договору GP-18754, він є дійсним та набирає чинності за наявності печатки.

Що ж до висновків суду з приводу розірвання договору споживчого кредиту.

Як встановлено судом, 15 березня 2015 року, між ОСОБА_2 та ПАТ "Акцент-Банк" було укладено кредитний договір щодо надання кредиту у розмірі 1 872 грн. зі строком повернення до 14 листопада 2016 року включно, зі сплатою 0,12% річних за користування грошима, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4 у рахунок часткової сплати товару (вікна/двері, конструкція ПВХ, балкон).

19 березня 2016 року ОСОБА_2 направила на адресу ПАТ "Акцент-Банк" заяву щодо відклик згоди про надання споживчого кредиту.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 статті 652 ЦК України, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Частиною 6 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 підписуючи додаток до договору GP-18754 засвідчила факт отримання інформації про умови кредитування, відсоткову ставку, сукупну вартість кредиту та строк на який кредит може бути одержаний.

Крім того, 25 березня 2015 року, на заяву ОСОБА_2 від 19 березня 2016 року, направив відповідь з проханням надати письмове підтвердження від магазину факту неотримання товару, акт повернення товару або повернути кредитні кошти.

Оскільки позивачем не було виконано в повній мірі вимог закону щодо належного оформлення заяви про відкликання згоди на отримання споживчого кредиту, а саме: одночасно з направленням відповідної заяви кредитодавцю не повернуто кошти або товар, одержані згідно з договором та за відсутності істотних порушень умов договору, підстав для розірвання договору споживчого кредиту не вбачається, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про зворотне є хибним.

На зазначені норми закону суд першої інстанції уваги не звернув та ухвалив рішення, яке не ґрунтується на законі.

З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк", фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання договору недійсним, розірвання договору про надання споживчого кредиту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна