Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/812/15 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/778/3370/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.

В позові зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 За життя спадкодавцем 03.03.2010р. було складено заповіт, за яким все майно він заповів їй як племінниці. У власності ОСОБА_6 перебувала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини було відмовлено їй у видачі свідоцтва про спадкування за заповітом з причин ненадання правовстановлюючого документу на квартиру, що увійшла до спадкової маси. У зв'язку з цим просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на ? частину спірної квартири.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

За положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, яким за життя, 3 березня 2010 року, складено заповіт, у якому спадкодавець заповів все своє майно ОСОБА_4 ( а.с. 166, 203).

Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із відповідною заявою від 15.09.2014 року про прийняття спадщини, яку долучено до спадкової справи № 104 за 2014 рік, заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. ( а.с. 169-зворот).

Постановою нотаріуса від 13.01.2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6, оскільки спадкоємець не надала правовстановлюючого документу на квартиру, що увійшла до спадкової маси ( а.с. 175, 196).

Тому ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_2 як спадкоємиці за законом, просила визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції визнав її вимоги обґрунтованими, оскільки заповіт є чинним, вказана частка квартири належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності, що вбачається із сукупності наданих позивачем документів, позивач належним чином і в строк прийняла спадщину, але має перешкоди у документальному оформленні права власності на спадкове майно у вигляді відмови нотаріуса вчинити нотаріальну дію - видати їй свідоцтво про право на спадщину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, насамперед, наголошують на тому, що позов має штучний характер, оскільки його пред»явлено за відсутності факту порушення цивільного права позивача. Так, апелянти вважають, що ОСОБА_2 жодним чином не порушує прав позивача, оскільки саме спадкодавець за життя належним чином не оформив своє право власності на частку квартири, а позивач не позбавлена права щодо звернення до органу реєстрації для внесення відповідного запису до реєстру про речові права або оскаржити дії нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Вказані доводи апеляційної скарги колегія вважає неспроможними з огляду на наступні обставини.

З постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 13 січня 2015р. вбачається, що приватним нотаріусом Вовк І.І. відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру після смерті ОСОБА_6, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів щодо належності цієї квартири спадкодавцю ( а.с. 15).

Відповідно до вимог статті 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» у редакції закону, чинній на час звернення позивача до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, заява про здійснення державної реєстрації речового права приймається від належної особи та з наданням оригіналів документів, необхідних для відповідної реєстрації.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 18 вказаного закону, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно в ЖБК видається члену ЖБК.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 24 цього ж Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, якщо заяву подано неналежною особою та подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим законом.

Отже, виходячи з вказаних положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», щодо здійснення державної реєстрації про право власності на майно в ЖБК має тільки член ЖБК, відповідно у цій справі спадкодавець ОСОБА_6, а не його спадкоємець, який через ці обставини не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину. А також заявник має надати реєстратору оригінали документів, за якими має відбутись реєстрація речового права, яких у позивача не мається.

Відтак, ствердження апелянтів про те, що ОСОБА_4 може сама звернутись до реєстраційного органу, щоб внести запис у реєстр про право власності померлого ОСОБА_6 на частку майна в ЖБК не ґрунтується на законі. Крім того, вона не має оригіналів документів, на підставі яких є можливою відповідна реєстрація речового права.

Не заслуговує на увагу також довід апелянтів про безпідставну відмову нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, зважаючи на те, що, на думку апелянта, довідку ЖБК про сплату пайового внеску можна вважати правовстановлюючим документом.

У спадковій справі містяться наступні документи щодо спірної квартири АДРЕСА_1:

- довідка ЖБК № 17 "Машинобудівник" від 20.07.2009 року, згідно з якою ОСОБА_6 був членом зазначеного кооперативу, йому на праві особистої власності належить спірна квартира, вартість якої було сплачено повністю ще у 1988 році ( а.с. 205);

- рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2005р., яким визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частку цієї квартири, але резолютивна частина рішення не містить висновків про право власності на решту квартири, зокрема, за ОСОБА_6 ( а.с. 206);

- технічний паспорт на спірну квартиру, складений в 1993р. із внесеними змінами станом на жовтень 2008р., де зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_3 як співвласників спірної квартири по ? частці ( а.с. 207);

- довідка АП ЗМБТІ № 3835 від 02.10.2008р., згідно з якою гр. ОСОБА_6 за даними обліку бюро технічної інвентаризації в м. Запоріжжі обліковується як власник квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 211).

Отже, у нотаріуса мались суперечності в документах, але не малось жодного право- встановлювального документу, зокрема, складеного якнайбільш наближеною датою до часу відкриття спадщини, про право власності ОСОБА_6 на спірну частку у вказаній квартирі. Тому, оскільки нотаріус позбавлена можливості робити будь-які висновки, усуваючи подібні розбіжності, то нею було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз»яснено заявнику про право на звернення до суду.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальними правилами, відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Зі спадкової справи № 104/2014, заведеної після смерті ОСОБА_6, вбачається, що заяви протягом шестимісячного строку до нотаріуса про прийняття спадщини подала дочка спадкодавця - ОСОБА_2 та спадкоємець за заповітом - ОСОБА_4 ( а.с. 153, 167-зворот). А тому суд обґрунтовано розглянув справу за визначеним в позові суб»єктним складом осіб, зокрема, із зазначення відповідачем іншого спадкоємця ОСОБА_2, яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6

Те, що між спадкоємцями не мається спору, спростовується матеріалами справи, в яких маються відомості про оспорювання у іншій справі відповідачем заповіту, складеного на позивача, а також на це вказує сам факт непогодження із цим рішенням суду.

Стосовно незалучення до участі у справі ще одної спадкоємиці, якою є матір померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_8, то колегія вважає цей довід також необгрунованим.

Так, з матеріалів спадкової справи видно, що нотаріусом 15.09.2014р. спрямовувався лист ОСОБА_8 про те, що вона має право на обов»язкову частку у спадщині, для чого їй слід подати заяву і відповідні документи нотаріусу. Вказаний лист адресат отримала 18.09.2014р., але будь-яких дій не вчинила протягом шестимісячного строку, а отже спадщину після сина належним чином не прийняла ( а.с. 171). Тому не мається підстав для її залучення до розгляду цієї справи, оскільки її права жодним чином не порушуються.

Крім того, на теперішній час не мається відповідних заяв або апеляційної скарги з цього питання від самої ОСОБА_8

Зважаючи на вказане, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням без

змін оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

Кочеткова І.В.