Справа № 405/3050/16-ц
08.08.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі
головуючого судді Плохотніченко Л.І.
за участю секретаря Волошиної І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіровограді цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вищезгаданим позовом, в обґрунтування якого вказав, що 13.10.2013 року між ПАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_1 укладено Поліс №АС/6114187 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ЗАЗ 110», реєстраційний номер НОМЕР_1.
12.09.2014 року в м. Кіровограді на вулиці Чміленка відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасникам якої були: автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, транспортний засіб «Ssang Yong Kyron», реєстраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3 та забезпечений транспортний засіб «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1.
Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2014 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в результаті порушення ним Правил дорожнього руху.
15.09.2014 року ОСОБА_3М звернувся до АТ «Просто-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.
22.09.2015 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.
Вищезгадана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що складено 02.10.2015 року страховий акт №101676.
Представник позивача у судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.
З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 74, 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно.
Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 13.10.2013 року між ПАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_1 укладено Поліс №АС/6114187 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ЗАЗ 110», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5).
12.09.2014 року в м. Кіровограді на вулиці Чміленка відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасникам якої були: автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_4, транспортний засіб «Ssang Yong Kyron», реєстраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3 та забезпечений транспортний засіб «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1.
П. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент ДТП) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону
Згідно п. 33.1.4. ст. 33 Закону: «У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,-МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити не документально».
В супереч вищевказаним нормам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не повідомив АТ «Просто-страхування» про настання дорожньо-транспортної пригоди.
15.09.2014 року ОСОБА_3М звернувся до АТ «Просто-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 6 9).
Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2014 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в результаті порушення ним п. 2.1, 8.1, 16.11 Правил дорожнього руху України (ас. 13).
22.09.2015 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, за страховим випадком, який стався 12.09.2014 року по договору страхового полісу АС №6114187 (а.с. 30)
Вищезгадана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що складено 02.10.2015 року страховий акт №101676 (а.с. 31).
Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою,яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду,завдану іншою особою має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до особи,відповідальної за завдані збитки.
Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що: «Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників».
Пунктом 1.4. статті 1 вказаного Закону зазначено, що особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі-Закон): «Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором».
Згідно п.п. 22.1. ст. 22 Закону: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи».
Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховую вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 88, 158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області, через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня його проголошення. На рішення постановлене без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко