Справа № 307/3242/16-ц
Провадження № 2/307/1728/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Клим В.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення в житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про вселення в житловий будинок. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем ОСОБА_3 вони одружили 27 квітня 2011 року. Перебуваючи у шлюбі, за власні кошти, 15 листопада 2012 року, вони придбали житловий будинок №101 по вул. Українській (колишня Жовтнева) в с. Тарасівка та отримали свідоцтво про право власності, яке зареєстроване під №29544815. Згідно свідоцтва про право власності їй та відповідачу належить по ? частині житлового будинку і після його купівлі вони стали проживати в ньому у спільному шлюбі. Від спільного шлюбу з відповідачем, 4 лютого2013 року, вона народила сина ОСОБА_4, який перебуває на її утриманні та проживає з нею у будинку її батьків в с. Тарасівка, так як відповідач ОСОБА_3 побив її, спричинивши їй тілесні ушкодження, що підтверджується копією висновку експерта №899 від 14 листопада 2016 року. Під фізичними погрозами її здоровю та життю відповідач прогнав її з дитиною з їхнього помешкання, а саме з будинку №101, що розташований по вул. Українській (колишня Жовтнева), що є їхньою сумісною власністю та виїхав за межі Тячівського району. Проживаючи в спільному шлюбі, вона просила відповідача неодноразово не робити сварки в побуті, не виганяти її з дитиною з помешкання, однак її переконання на нього не вплинули, він все таки прогнав її з дому, забрав ключі від вхідних дверей. Відповідач ніде не працює та не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Шлюб між нею та відповідачем на даний час не розірвано. Після того як відповідач прогнав її з їхнього помешкання, він поміняв замки на вхідних дверях, і вона змушена була прийти проживати з дитиною до її батьків у яких не має належних умов для проживання малолітньої дитини, так як в будинку проживає окрім неї та її дитини ще 7 чоловік. А тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки іншого житла вона не має, а на дворі зимовий період.

Просить суд вселити її та її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловий будинок №101 по вул. Українській в с. Тарасівка, Тячівського району, Закарпатської області.

Позивачка та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2011 року, що стверджується свідоцтвом про їх одруження (а.с.6).

Від даного шлюбу в ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.7).

Згідно договору дарування житлового будинку з надвірними спорудами від 15 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №3535, ОСОБА_6 від імені ОСОБА_7 подарувала по ? частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок за №101, що знаходиться в с. Тарасівка по вул. Українській (а.с.8).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 30 листопада 2912 року, домоволодіння, яке знаходиться в с. Тарасівка по вул. Українській (колишня Жовтнева), 101, Тячівського району, Закарпатської області належить на праві власності по ? частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15.11.2012 року (а.с.9).

Технічним паспортом від 18.02.2008 року стверджується, що площа житлового будинку складає 63,5 квадратних метрів, інвентаризаційна вартість житлового будинку становить 35089 гривень (а.с.10-14).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 проживала разом з своїм чоловіком ОСОБА_3 та малолітнім сином ОСОБА_8 у власному будинку, який знаходиться в с. Тарасівка по вул. Українська, 101. Після сварки з ОСОБА_3, той вигнав ОСОБА_2 у з малолітнім сином з будинку і замкнув дім, ключі від будинку він забрав з собою. Де знаходиться на даний час ОСОБА_3 не відомо. ОСОБА_2 разом зі своїм малолітнім сином проживає з батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в с. Тарасівка по вул. Українська, 100 (а.с.15).

Згідно довідки виконкому Тарасівської сільської ради від 17.11.2016 року за №1595, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканка с. Тарасівка. вул. Українська, 101 має наступний склад сімї: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 - син (а.с.16).

Згідно висновку експерта від 14.11.2016 року за №899 в ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мають місце тілесні ушкодження у вигляді забоїв мяких тканин тімяно-потиличної області голови справа та другого пальця правої кисті. Такого характеру тілесні ушкодження могли виникнути: забій мяких тканин тімяно-потиличної області голови справа від локальної дії тупого твердого з обмеженою контактуючою поверхнею предмету, яким могла бути рука стиснута в кулак, забій мяких тканин другого пальця правої кисті від дії тупих туго-еластичних предметів, цілком можливо при захваті і здавленні пальцями руки сторонньої особи. Строку події 15 жовтня 2016 року дані тілесні ушкодження відповідають і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоровя, чи незначну стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі у потерпілої ОСОБА_2 не характерні для виникнення їх при падінні. Потерпіла в момент нанесення їй тілесних ушкоджень могла знаходитись в стоячому або близькому до цього положенні (а.с.17-18).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з вимогами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як передбачено частинами 1, 2, 3, 4, 6 статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 являється дружиною відповідача ОСОБА_3, і їм двом на праві спільної власності належить будинок №101 по вулиці Українській (колишня Жовтнева) в с. Тарасівка, Тячівського району.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими.

В судовому засіданні матеріалами справи стверджено, що перешкоди створені відповідачем ОСОБА_3 позбавляють позивачку ОСОБА_2 та їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, можливості користуватися та розпоряджатися належним позивачці на праві власності нерухомим майном ? частиною житлового будинку №101 по вулиці Українській в с. Тарасівка, Тячівського району.

Доказів, які б давали підстави вважати, що позивачка ОСОБА_2 втратила право на користування цим житлом відповідачем не надано.

За таких обставин, оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позовні вимоги про вселення в житловий будинок підставні, а тому їх слід задовольнити та вселити ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, в житловий будинок №101 по вулиці Українській в с. Тарасівка, Тячівського району, Закарпатської області.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 13, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст..47 Конституції України, ст.9, 150 ЖК України, ст.317, 319, 321. 356, 358, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, в житловий будинок №101 по вулиці Українській в с. Тарасівка, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко