печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарях Зарембі Р.М., Норенко А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просила стягнути з відповідачки на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 гривень, посилаючись на таке: відповідачка є її рідною донькою. Сама вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 року, є пенсіонеркою, ветераном праці, дитиною війни. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2012 року було задоволено її позовні вимоги та з відповідачки на її користь стягнуто аліменти в сумі 500,00 гривень щомісячно. Але, починаючи з травня 2015 року відповідач взагалі припинила надавати матеріальну допомогу. На даний час обставини, при яких було вирішено у 2012 році задовольнити позов не змінились. Вона зареєстрована в АДРЕСА_1, але в квартирі не мешкає, оскільки постійні сутички з відповідачкою не дозволяють їй проживати в квартирі. Відповідачка користується пільгами в розмірі 25% на користування комунальними послугами як дитина війни, але позивачка змушена проживати в кватирі разом з сином та сплачувати йому вартість комунальних послуг, тому що він не має пільг. Вона має хронічні захворювання, в лікуванні застосовує медичні препарати, вартість яких перевищує половину розміру її пенсії. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, зазначила, що вона досягла 83-річного віку, має двох дітей: сина та доньку - відповідачку у справі. Вона подарувала квартиру, в якій зареєстрована, відповідачці, але не може там проживали з причини постійних сварок. Вона вимушена проживати у сина. Позивачка зазначила, що відповідачка та її чоловік офіційно не працюють, але займаються продажем автомобілів за довіреністю.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги. Відповідачка до судового засідання не з,явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову, заявив про те, що відповідачка не працює та не має можливості допомагати позивачці. Її чоловік також не працює, будь-яких доходів вони не мають. Відповідачка існує за рахунок грошових збережень, які залишилися від продажу їй належної частини квартири.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав: ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 року, досягла 83-річного віку, є пенсіонером, отримує пенсію за віком в розмірі 1512,63 гривень, що підтверджується довідкою, видаю Центральним об'єднаним УПФУ в місті Києві номер 4348/03 від 05 липня 2016 року. Як встановлено у судовому засіданні, 24 грудня 2004 року позивачка та її син ОСОБА_5 подарувати відповідачці 2/3 частини квартири номер АДРЕСА_1 де зареєстрована позивачка, але не мешкає у зв'язку з постійними сварками між нею та відповідачкою, як заявила вона у судовому засіданні. Без реєстрації позивачка проживає у свого сина ОСОБА_5 Про те, що між сторонами склалися недоброзичливі відносини, про які заявила у судовому засіданні позивачка, підтверджується наданими позивачкою копіями судових рішень, а саме: рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2010 року за позовом ОСОБА_4 до позивачки про визнання її втратившою право на житлову площу у квартирі номер АДРЕСА_1 яким було відмовлено у задоволенні позову та ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2010 року про залишення вказаного судового рішення без змін. Позивачкою надано оригінали квитанцій за останній рік, у відповідності до яких вбачається, що більше половини пенсії вона витрачає на ліки. Посилання представника відповідача у судовому засіданні на те, що позивачка має достатньо пенсії для нормального функціонування організму, збереження її здоров,я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів, в тому числі і медикаментозних засобів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб. Розмір пенсії позивачки перевищує на 150% прожитковий мінімум, який відповідає достатньому рівню життя людини та здатний покривати витрати, в тому числі і на лікування суд до уваги не приймає, оскільки у судовому засіданні позивачка пояснила. що все її майно залишилося в квартирі, де мешкає відповідачка та куди її не пускають. Ця обставина відповідачем не спростована та підтверджується квитанцією, наданою позивачкою, з якої убачається, що 23 жовтня 2015 року вона купила силіконову ковдру за 230 гривень /а.с. 19/ пояснивши, що нічим було вкриватись.

У відповідності до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. У відповідності до ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. У відповідності до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батька у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку /доходу/ з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У судовому засіданні встановлено, що у позивачки є син, у якого вона проживає без реєстрації, оскільки вона позбавлена можливості, як заявила у судовому засіданні, мешкати за адресою реєстрації. Позивачка заявила про те, що вона не пред'являє до сина будь-яких претензій, оскільки він надає їй матеріальну допомогу шляхом придбання частки продуктів харчування. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не працює, офіційно не отримує доходів, як і її чоловік, про надано довідки судом приймається до уваги. Але водночас суд приймає до уваги і рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2012 року, яким з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти в сумі 500,00 гривень щомісячно та факт виконання відповідачкою вказаного рішення суду при відсутності офіційного доходу, в тому числі за вищевказаний період. Тому суд приходить до висновку про можливість відповідачки сплачувати аліменти на утримання своєї матері в твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

На підставі ст.ст. 202,204,205 СК України, керуючись ст.ст. 213-215, 209 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки міста Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки міста Києва ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на її утримання по 500,00 /п'ятсот гривень/ щомісячно, починаючи з 20 листопада 2015 року строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки міста Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривень.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення до Апеляційного суду міста Києва через Печерський районний суд міста Києва. Особами, які не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набуває чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя