Справа №577/5037/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Буток Т. А.
Номер провадження 22-ц/788/1341/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Малобілозерська сільська рада, Конотопська міська державна нотаріальна контора, автомобільно-гаражний кооператив №7 про розподіл спадкового майна, визнання правочину недійсним, визнання права власності на гараж, -

в с т а н о в и л а:

10.10.2014 року ОСОБА_3 звернувся з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 13.02.2014 року помер його батько ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: квартира АДРЕСА_1, вартістю 343 800 грн.; автомобіль "Богдан" 211040, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, вартістю 167 584 грн.; автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_2, вартістю 55 110 грн.; причіп ПГ 02Б, р.н. НОМЕР_3, вартістю 29 261 грн.; гараж АДРЕСА_3, вартістю 85 106 грн. Крім нього, спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого - ОСОБА_4 та його батьки: ОСОБА_5 і ОСОБА_7, які подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 04.03.2014 року заведена спадкова справа 98/2014 рік після померлого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, а 01.07.2014 року ОСОБА_5 відкликав свою заяву про відмову від спадщини. Вважає, що заяву про відмову від спадщини, написано ОСОБА_7 під впливом тяжкої для неї обставини, а саме бабуся хворіла на онкологічну хворобу, морально була подавлена смертю сина. ОСОБА_4 обіцяла, що буде її доглядати, скористалася її важким станом та примусила останню написати заяву про відмову від спадщини на свою користь. Вважає, що якби не тяжка хвороба, бабуся ніколи б не позбавила себе спадщини після смерті сина. Остаточно уточнивши позовні вимоги просить визнати недійсним правочин - відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 13.02.2014 р., що надала до Конотопської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7; визнати право власності на гараж АДРЕСА_3 за ОСОБА_6, що помер 13.02.2014 р.; поділити спадкове майно та визнати за ним право власності на таке майно: квартиру АДРЕСА_1, вартістю 343 800 грн., відповідачу ОСОБА_5 виділити та визнати його право власності на автомобіль «Богдан» 2111040, р.н. НОМЕР_1, вартістю 167 584 грн.; визнати право власності ОСОБА_4 та виділити їй: автомобіль НОМЕР_4, вартістю 55 110 грн. та причіп до автомобіля ПГ 02Б. р.н. НОМЕР_3, вартістю 29 261 грн., гараж АДРЕСА_3, вартістю 85 106 грн. Стягнути з нього на користь: відповідача ОСОБА_4 кошти в сумі 738,25 грн. та на користь відповідача ОСОБА_5 кошти в сумі 179 585,5 грн. як компенсацію вартості їхніх частин спадкового майна.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2016 року з урахуванням ухвали від 22 червня 2016 року про виправлення арифметичних помилок позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Поділено спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6, виділено у власність:

- ОСОБА_3 - 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, 1/8 частину автомобіля "Богдан" 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1/8 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_7, кузов № НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1/4 частину причіпу ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_10;

- ОСОБА_4 - 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, 1/4 частину автомобіля "Богдан" 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_7, кузов № НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1/2 частину причіпу ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_10;

- ОСОБА_5 - 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, 1/8 частину автомобіля "Богдан" 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1/8 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_7, кузов № НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1/4 частину причіпу ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_10.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги. Вважає рішення суду незаконним. В доводах апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про те, що він не надав доказів того, що за відсутності тяжкої обставини правочин щодо відмови від спадщини ОСОБА_7 не було б вчинено взагалі спростовується поясненнями відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, медичною документацію ОСОБА_7 та рішенням суду з якого вбачається, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про повернення коштів, отриманих за відмову від спадщини. Також вважає, що суд невірно вирішив позов по суті, оскільки позивачем заявлено вимоги про поділ спадкового майна, а суд у рішенні ніякого поділу не здійснив, обмежившись вказівкою на частки сторін у неподільних речах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 ОСОБА_9, які підтримали апеляційну скаргу, відповідачку ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_10, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6 (а. с. 9 том 1).

З довідки центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів вбачається, що за ОСОБА_6 станом на 28.08.2014 року зареєстровано право власності на: автомобіль «Богдан» 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_9 та причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а. с. 7 том 1).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.02.1997 року ОСОБА_6 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, житловою площею 17,3 кв. м. та загальною площею 31,7 кв. м, що підтверджується довідкою КП «Конотопське МБТІ» та копією договору купівлі-продажу (а. с. 11, 77 том 1).

Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 125 від 06.04.1993 року ОСОБА_6 надано дозвіл на установку металевого гаражу в кооперативі № 7 (а. с. 81-91 том 1).

Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 369 від 29.11.1996 року передано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 0,0024 га, для гаражного будівництва в кооперативі № 7 (а. с. 92,93 том 1).

Згідно повідомлення Конотопської міської державної нотаріальної контори після померлого 13.02.2014 року ОСОБА_6, 14.03.2014 року надійшли заяви: про прийняття спадщини від дружини померлого ОСОБА_4; про відмову від спадщини від батьків померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (підпис на яких засвідчено секретарем Малобілозерської сільради 04.03.2014 року за р. №№ 104,105) на користь ОСОБА_4, на підставі яких заведена спадкова справа 98/2014 рік. Також 04.04.2014 року надійшла заява про прийняття спадщини від сина померлого ОСОБА_3 01.07.2014 року ОСОБА_5 надіслав заяву, якою відкликав свою заяву від 04.03.2014 року про відмову від спадщини та приймає спадкове майно після померлого ОСОБА_6 (а. с. 24 том 1).

За інформацією Конотопської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не надано до нотаріальної контори правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві (а. с. 10 том 1).

Згідно рішення Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_7, кузов № НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2; визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин автомобіля "Богдан" 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 04.11.2015 року рішення Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 7/10 частин автомобіля "Богдан" 211040 змінено та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частин автомобіля "Богдан", 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1; змінено рішення в частині стягнення судових витрат; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а. с. 209-213 том 1).

Відповідно до ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Правочин, визначений ст. 233 ЦК України, належить до оспорюваних правочинів. Він може бути визнаний судом недійсним лише за позовом потерпілої сторони.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть на а. с. 38 том 1. Спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_5 шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Малобізерської міської ради Василівського району Запорізької області (а. с. 19 том 2). ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_7 в установленому порядку не прийняв, що підтвердили в судовому засіданні апеляційного суду його представники.

Таким чином, позивач не є потерпілою стороною оспорюваного ним правочину. Крім того сама по собі та обставина, що ОСОБА_7 страждала на онкологічне захворювання, не свідчить про те, що за відсутності цієї обставини, зазначений правочин нею не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Інших належних доказів на підтвердження того, що за відсутності зазначених ним тяжких обставин ОСОБА_7 не відмовилась би від спадщини після смерті сина на користь ОСОБА_4, позивачем суду не надано. З розписки ОСОБА_5 від 04.03.2014 року вбачається, що він отримав грошові кошти за частку спадкового майна після померлого сина від ОСОБА_4 В той же час належних доказів того, що внаслідок хвороби ОСОБА_7 потребувала значних матеріальних витрат станом на 04 березня 2014 року і саме у зв'язку з цим вчинила відмову від спадщини, позивачем суду також не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину - відмову ОСОБА_7 від спадщини після смерті ОСОБА_6

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір щодо спадкового майна.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_6 на набув у встановленому діючим законодавством порядку право власності на гараж АДРЕСА_3, а тому це майно не входить складу спадщини. В той же час такий спосіб захисту, як визнання права власності на нерухоме майно за померлою особою, не передбачений діючим законодавством.

За роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 7, п. 8.), якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

За ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи відмову ОСОБА_7 від спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, частки спадкоємців є такими: у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/4, а у ОСОБА_4 - 1/2.

Присудження судом грошової компенсації спадкоємцям замість їх частки у праві спільної власності на майно, зокрема на квартиру, можливе лише за наявності підстав передбачених ст. 365 ЦК України та попереднього внесення позивачем вартості цих часток на депозитний рахунок суду.

Враховуючи вимоги наведених норм матеріального права, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість поділу спадкового майна у спосіб запропонований позивачем. В той же час, у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, з врахуванням тієї обставини, що між сторонами склалися спірні відносини щодо оформлення спадщини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання за кожним із них права власності на належну частку у спадщині. В подальшому сторони не позбавлені можливості вирішити питання щодо спадкового майна в порядку, передбаченому ст. ст. 364, 365 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -