Провадження № 22ц/790/6704/16 Головуючий 1-ї інстанції Ніколаєнко І.В.
Категорія надання послуг
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Карімової Л.В., Бурлака І.В.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові виділені матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2016 року по справі за заявою компанії «Новаагро Лімітед» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом компанії «Новаагро Лімітед» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року компанія «Новаагро Лімітед» звернулась до суду з позовом, який в подальшому було уточнено до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів про надання правової допомоги від 20 січня 2016 року, укладених між компанією «Агросвіт Лімітед» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з моменту їх укладення.

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просив заборонити ОСОБА_1 представляти інтереси та/або діяти від імені компанії «Агросвіт Лімітед», в тому числі представляти інтереси в судах, підписувати, подавати заяви, позови, апеляційні та касаційні скарги.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2016 року заяву компанії «Новаагро Лімітед» про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії від імені компанії «Агросвіт Лімітед» за договором про надання правової допомоги від 20 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського районного суду у м. Харкова від 19 вересня 2016 року, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що забезпечення позову в такий спосіб, в порушення норм матеріального і процесуального права, за відсутністю підстав, суд першої інстанції, фактично вирішив спір по суті, не навів в ухвалі яким саме чином вжиті заходи забезпечення позову будуть сприяти виконанню майбутнього рішення суду в разі його задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить визнати недійсним договори про надання правової допомоги, у звязку з чим правомірно поставлено питання про забезпечення позову. У звязку з тим, що вимоги позивача про забезпечення позову фактично зводяться до того, щоб не допустити вчинення відповідачем на підставі вказаного договору будь-яких дій, суд вважав за доцільне застосування такого виду забезпечення позову як заборона вчинення дій.

Проте з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, одним з них є заборона вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що предметом позову є визнання недійсними договорів про надання правової допомоги від 20 січня 2016 року, укладених між компанією «Агросвіт Лімітед» та відповідачами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальної загрози невиконання можливого рішення.

Забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії від імені компанії «Агросвіт Л імітед» за договором про надання правової допомоги від 20 січня 2016 року судом першої інстанції фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті.

Таким чином, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права прийшов до висновку про вжиття заходів забезпечення позову.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Ухвалу про забезпечення позову постановлено з порушенням вимог процесуального законодавства і тому погодитися з висновком суду про такий засіб забезпечення позову не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішення було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2016 року скасувати.

В задоволенні заяви компанії «Новаагро Лімітед» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді -