У Х В А Л А

15 липня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Богдан О.О.

за участі секретаря Мірошниченко Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Соколова Ю. С. на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою. Зазначив, що 23.05.2016 року ОСОБА_1 випадково від банка дізнався що 19.05.2016 року Соколова Ю. С. державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції було накладено арешт на все рухоме та нерухоме його айно. Постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно він не отримував до цього часу, чим порушено його право на оскарження постанови, з постановою ознайомився лише 01.06.2016 року.

Зазначає, що державним виконавцем не вжито заходів щодо перевірки наявності у нього постійного місця роботи, наявності рухомого та нерухомого майна на яке можливо накласти арешт, а також щодо перевірки сплати ним аліментів, у зв'язку з цим вважає постанову про накладення арешту на майно та заборону його відчуження такою, що підлягає скасуванню, а його порушені права поновленню шляхом скасування постанови та внесення відповідних записів до державних реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна про зняття арешту та заборони його відчуження, так як аліменти сплачує вчасно та на перед, а на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови була відсутня будь-яка заборгованість по аліментам.

ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився. Про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Свої інтереси в суді довірив представляти уповноваженому представнику ОСОБА_3

Представник заявника ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також розрахунок заборгованості по аліментам від 14.07.2016 р., квитанцію про сплату аліментів від 15.07.2016 року на суму 12 900,00 грн., матеріали оскарження дій державного виконавця в порядку ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» до начальника ВДВС, рішення про розгляд якої ОСОБА_1 не отримано до цього часу.

Державний виконавець Соколова Ю. С. ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві до суду не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини викладені нижче.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 20.10.2015 р. (справа №2/756/5699/15) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та присуджено до сплати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнії дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до досягнення ними повноліття в розмірі 12500,00 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 03.09.2015 р. Рішення набрало законної сили 11 грудня 2015 року

На підставі виконавчого листа №2/756/5699/15 від 11.12.2015 р. Державним виконавцем Соколовою Ю.О. ВДВС Деснянського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №50138895.

08.04.2016 року державним виконавцем Деснянського ВДВС районного управління юстиції у м. Києві Соколовою Ю.О. в межах виконавчого провадження ВП №50138895 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка виконана 19.05.2016 року шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.

ОСОБА_1 зазначає, що йому не було відомо про постанову у виконавчому провадженні ВП №50138895, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2016 року так як дана постанова йому не направлялась та скаржник дізнався про накладення арешту на майно від банківської установи, а про існування постанови дізнався та з її текстом ознайомився через представника лише 01.06.2016 р., тому просить суд поновити строк на оскарження даної постанови. На підтвердження своїх доводів скаржник надав копію заяви про ознайомлення з виконавчим провадженням з відміткою Деснянського ВДВС РУЮ в м.Києві про отримання 01.06.2016 р. Зацікавленою особою не спростовано матеріалами виконавчого провадження даних доводів скаржника, державним виконавцем Деснянського ВДВС РУЮ в м.Києві не надано доказів направлення оскаржуваної постанови скаржнику у встановлені строки.

02.06.2016 р. Заявник звернувся з заявою до Начальника Деснянського ВДВС РУЮ в м. Києві про скасування арешту, однак відповіді про розгляд заяви не отримав до моменту розгляду судом скарги.

Частиною 1 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної служби.

Частиною другою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, та зазначено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ (ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи. іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізнається або повина була дізнатися пропорушення ії прав чи свобод.

За таких оставин, суд вважає за необхідне поновити строк заявнику на звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця.

Судом направлено запит до Деснянського ВДВС районного управління юстиції щодо витребування матеріалів виконавчого провадження ВП №50138895, який виконано не було.

Заявник заявляє, що підстав примусового стягнення аліментів не має так як самостійно сплачує всі суми аліментів щомісячно незалежно від набрання рішенням суду законної сили та відкриття виконавчого провадження, перевірка сплати аліментів не здійснюваалась.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 14.07.2016 р. Деснянського районного ВДВС ГТУЮ у м.Києві станом на дату винесення оскаржуваної постанови заборгованість по аліментам відсутня, та відповідно до розрахунку станом на 14.07.2016 р. наявна поточна заборгованість в сумі 12 900,00 грн., яка відповідно до наданої скаржником квитанції від 15.07.2016 р. погашена повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державним виконавцем та Деснянським ВДВС РУЮ в м.Києві не надано доказів правомірності свої дій, які б спростовували доводи та докази скаржника.

Проаналізувавши зміст ст.16 Закону України "Про виконавче провадження" суд приходить до висновку, що примусовому виконанню підлягають рішення суду у випадку невиконання їх боржником в добровільному порядку. За умови добровільного виконання рішення суду підстави для примусового його виконання відсутні. Крім того, з довідки №443/06 від 24.04.2016 року видно, що скаржник має постійне місце роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність постанови державного виконавця про накладення арешту на майно та заборону його відчуження з причини відсутності будь-яких підстав для накладення арешту на все майно та заборони його відчуження без вжиття заходів до перевірки сплати аліментів чи ухилення від їх сплати, без перевірки наявності чи відсутності заборгованості по сплаті аліментів, без перевірки наявності місця роботи боржника та його грошового доходу за рахунок якого можливе стягнення, без вжиття заходів стягнення аліментів з заробітку боржника, без направлення боржнику постанови про накладення арешту на майно та заборони його відчуження, без перевірки наявності майна у боржника та накладення арешту на конкретно визначене майна. Крім того, державний виконавець, відповідно до зазначеного вище Закону зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень суду лише за умови невиконання в добровільному порядку такого рішення боржником.

За вимогами ст.387 ч.2 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України ''Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до чт.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2016 р. неправомірною, а право заявника підлягає захисту шляхом скасування постанови державного виконавця від 08.04.2016 року та зобов'язання усунути порушення та зняти арешт та зоборону на його відчуження з усього майна ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №500138895 шляхом внесення відповідних записів про зняття арешту на все майно та заборони на його відчуження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна

Керуючись ст.ст. 6, 57, 60, 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 383-389, 210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

скаргу ОСОБА_1 заінтересована особа: державного виконавця Соколова Ю. С. Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, задовольнити.

Поновити пропущений з поважних причин строк для оскарження дій державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №50138895 щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2016 р. ВП №50138895 та її виконання.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2016 р., винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Соколовою Юлією Сергіївною по виконавчому провадженню №50138895, на все майно боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт та заборону на його відчуження з усього майна ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, накладеного постановою від 08.04.2016 р. Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві державним виконавцем Соколовою Юлією Сергіївною, в рамках виконавчого провадження №500138895 та внести відповідні записи про зняття арешту на все майно та заборони на його відчуження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Богдан О.О.