Провадження № 2/127/5247/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

19 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі: Подоляк М.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління ДМС України у Вінницькій області, Вінницька міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління ДМС України у Вінницькій області, Вінницька міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до договору дарування від 18 листопада 1995 року позивач, ОСОБА_1 являється власницею квартири у м. Вінниці, по просп. Юності 44/121. Крім позивача з нею у квартирі проживає її малолітня донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до довідки від 11.05.2016 р. №2963 МКП ЖЕК №12 в квартирі зареєстровано 6 (шість осіб): ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 власник, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 донька власниці, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 брат, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 інші, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 племінниця, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7- племінниця.

Однак після приписки відповідачі по справі жодного разу не зявлялися в квартирі та не проживали у ній з 2006 року. Адже на даний час вони фактично проживають з 2006 року в іншій країні, а саме Іспанії.

Обставина не проживання відповідачів в квартирі понад десять років підтверджується вказаними у позовній заяві доказами. А саме, актом 14.06.2016 року виданого МКП ЖЕК №12 м. Вінниця, та свідченнями сусідів.

На даний час позивач не може в повній мірі розпоряджатися майном, адже в даній квартирі прописані відповідачі.

На підставі викладеного позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням а також зняти їх з реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Інші сторони до судового засідання не зявилися.

Проте, представник Вінницької міської ради під час попередніх судових засідань проти задоволення позову заперечував.

За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до договору дарування від 18 листопада 1995 року та копії технічного паспорта позивач, ОСОБА_1 являється власницею квартири у м. Вінниці, по просп. Юності 44/121 (а.с. 13-15,16-19).

Відповідно до довідки від 11.05.2016 р. №2963 МКП ЖЕК №12 та копії особового рахунку №101972 в квартирі зареєстровано 6 (шість осіб): ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 власник, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 донька власниці, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 брат, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 інші, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 племінниця, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7- племінниця (а.с.9,10).

Відповідно до акту від 14.06.2016 року підписаного в.о. начальника МКП ЖЕК №12, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 ОСОБА_8, ОСОБА_4 ОСОБА_9, що зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8. Не проживають з 01.2006 року по даний час, акт також підписаний мешканцями буд. 44 просп. Юності, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с.8).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідачів у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 понад десять років, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання відповідачів таким, що втратили право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

Щодо зобовязання зняти з реєстрації відповідача, суд виходить з того, що вказана вимога є передчасною, оскільки згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», для зняття з реєстрації достатньо судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, а також те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 71, 72, 150, 157 ЖК УРСР, ст.ст. 15, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління ДМС України у Вінницькій області, Вінницька міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частинах на користь позивача 551 грн. 20 коп. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Жмудь