Справа № 700/3777/15-ц
УХВАЛА

"30" вересня 2016 р. Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої Добриднюк Н.О.

при секретарі Кравець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за скаргою приватного підприємства «Родинний сад» до виконуючого обовязки державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця ВДВС Лисянського РУЮ Черкаської області, визнання рішення посадової особи державної виконавчої служби протиправним та його скасування,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Родинний сад» звернулось до суду зі скаргою на дії виконуючого обовязки державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 на про визнання рішення посадової особи державної виконавчої служби протиправним та його скасування.

В обґрунтування своїх вимог представник скаржника пояснив, що 31.01.2012 року Апеляційний суд Черкаської області виніс рішення про стягнення з приватного підприємства «Родинний сад» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 131356 грн.05 коп., а також про стягнення на користь ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 1970 грн.34 коп.

04.03.2013 року постановою відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/2311/23 від 27.02.2013 року.

01.12.2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна.

Актом опису та арешту майна від 01.12.2014 року, державним виконавцем ВДВС Лисянського РУЮ було накладено арешт на майно, а саме на земельні ділянки, кадастрові номери: :02:001:0291 площею 2.0 га, :02:001:0292 площею 2.0 га, :02:001:0293 площею 2.0 га, :02:001:0294 площею 2.0 га, :02:001:0295 площею 2.0 га, :02:001:0296 площею 2.0 га, які начебто всі належать ПП «Родинний Сад»

22.09.2015 року державним виконавцем ВДВС Лисянського РУЮ повторно складено акт опису та арешту майна та повторно накладено арешт на вищевказані земельні ділянки.

Крім цього, було описано та арештовано додаткове майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:002:0173 площею 2.0 га, :02:001:0185 площею 2.0 га, :02:001:0186 площею 2.0 га, :02:001:0187 площею 2.0 га, :02:001:0188 площею 2.0 га, :02:001:0189 площею 2.0 га, :02:001:0190 площею 2.0 га, :02:001:0191 площею 2.0 га, :02:001:0192 площею 2.0 га.

Також була описана та арештована кукурудза, яка вирощується на всіх вище перелічених земельних ділянках (15 ділянок по 2 га кожна). Вартість описаного та арештованого майна перевищує суму боргу в 5-7 разів.

Скаржник вважає, що такі вищевказані дії і є перевищенням своїх повноважень, оскільки державний виконавець здійснює їх після того, як ПП «Родинний Сад» зобовязувався добровільно погасити борг протягом шести місяців та на виконання такого зобовязання 15.09.2015 року сплатив самостійно 15000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №Р24А11759032А503717 від 15.09.2015 р., тобто через сім календарних днів з моменту добровільного часткового погашення боргу.

При повторному описі та арешті майна, а також при додатковому арешті майна, державний виконавець навмисно не врахував той факт, що боржник є сільгоспвиробником, а у таких підприємствах наявність коштів залежить від сезону.

Отже своїми діями державний виконавець повністю паралізує будь-яку господарську діяльність підприємства з метою добровільного погашення боргу, а упереджені та протизаконні дії виконавця приведуть підприємство боржника до банкрутства.

Оскаржувальний акт опису та арешту майна боржник отримав 23.09.2015 року, тобто на наступний день після фактичного проведення виконавчих дій.

При цьому, боржник жодним чином не був повідомлений про здійснення виконавчих дій, що грубо порушує їх права передбачені ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважають акт опису та арешту від 22.09.2015 року майна боржника незаконними та таким що порушує законні права та інтереси боржника. Тому просять визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції ОСОБА_1 протиправними, а акт опису та арешту майна ПП «Родинний Сад» від 22.09.2015 року незаконним та скасувати його.

Представник відділу ДВС Лисянського РУЮ в судовому засіданні скаргу не визнала та пояснила, що на примусовому виконанні в ВДВС Лисянського РУЮ знаходиться виконавчий лист №2/2311/23 від 27.02.2013 року виданий Лисянським районним судом Черкаської області про стягнення заборгованості з ПП «Родинний Сад» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 133326.39 грн.

04.03.2013 року по виконанню вказаного виконавчого документу відкрито виконавче провадження, боржнику надано строк для добровільного виконання.

24.09.2015 року боржником було направлено скаргу на дії державного виконавця, а саме складання акту опису та арешту майна від 22.09.2015 року.

Вважають скаргу надуманою та не обгрунтованою, спрямованою на введення суду в оман щодо реальних обставин виконавчого провадження та такого що не підлягає задоволенню, у звязку з наступним.

До цього моменту, (більше 2,5 років) боржником добровільно рішення суду не було виконано, а саме-не було погашено заборгованість. Згідно відповідей отриманих на запити державного виконавця, на рахунках боржника були відсутні кошти, достатні для виконання рішення суду.

В процесі виконання виконавчого листа, державним виконавцем були вчинені дії, спрямовані на виявлення майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Так, 01.12.2014 року державним виконавцем було описано та арештовано шість земельних ділянок, які належать боржнику.

Оскільки визначити вартість даних земельних ділянок було вкрай складно, державним виконавцем не були припинені дії щодо пошуку іншого майна боржника, на яке можливо було б звернути стягнення.

Також, державним виконавцем було зазначено, що вказане майно потребує експертної оцінки, а саме-визначення вартості арештованих земельних ділянок.

В подальшому, 22.09.2015 року державним виконавцем, в рамках виконавчого провадження, було виявлено ще девять земельних ділянок, які належать боржнику на яких, як було встановлено вирощується кукурудза на зерно.

Враховуючи, що кукурудза є також майном, на яке може бути звернено стягнення державним виконавцем, у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» для забезпечення реального виконання рішення суду, було прийнято рішення про проведення опису та арешту всього виявленого майна, яке належить боржнику і на яке можливо стягнути стягнення.

Оскільки визначити вартість земельних ділянок, а також урожаю кукурудзи було вкрай складно, державним виконавцем не були припинені дії щодо пошуку іншого майна боржника, на яке можливо було б звернути стягнення. Також державним виконавцем було зазначено,що вказано майно потребує експертної оцінки, а саме-визначення його вартості.

На виконання вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» копію акту опису й арешту майна було надіслано боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Так, боржником у скарзі вказано, що вказаний акт ним було отримано наступного дня, а саме 23.09.2015 року.

Посилання боржника на ту обставину, що боржник є сільськогосподарським виробником-не витримують критики, оскільки за 2.5 роки, жодних дій спрямованих на повне добровільне виконання рішення суду-боржником вчинено не було.

Всі умовиводи боржника щодо ніби-то упередженості державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні-існують виключно в свідомості боржника, спрямовані на введення суду в оману щодо фактичних обставин провадження та є спробою відстрочення виконання боржником виконавчого документу суду.

Державним виконавцем при складанні оскаржуваного документу, було вчинено всі необхідні дії, які від нього вимагає чинне законодавство.

Зокрема, було перевірено належність майна боржнику та його фактична наявність.

Також, оскаржуваний акт опису та арешту містить всі належні та необхідні дані щодо ідентифікації майна, яке було описане та арештоване.

На виконання норм чинного законодавства, в присутності понятих, арештоване майно під розписку було передано стягувану на відповідальне зберігання, якого попереджено про відповідальність за його розтрату, відчуження, приховування чи заміну.

Боржником вказано, що значна частина описаного та арештованого державним виконавцем майна ніби-то належить фізичній особі ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Зазначу, що згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належать їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Більше того, ніхто не заважав та не заважає фізичній особі ОСОБА_3 звернутись до начальника відділу ДВС із відповідною заявою про порушення порядку накладення арешту.

Однак, наскільки відомо державному виконавцю, жодних подібних дій фізичною особою ОСОБА_3 вчинено не було.

Також звертають увагу, що до скарги додано копію договору оренди земельних ділянок від 01.04.2015р., за якими боржник надав в оренду всі арештовані земельні ділянки (в тому числі арештовані 01.12.2014 року) фермерському господарству ОСОБА_4,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначають, що п.3 договору оренди вказано, що всі земельні ділянки належать боржникові на праві приватної власності.

З вищевказаного можна зробити висновок, що обставини щодо ніби-то порушення права власності фізичної особи ОСОБА_3 є неправдивим та спрямованим на введення суду в оману, самим боржником, після накладення 01.12.2014 року державним виконавцем арешту на шість земельних ділянок, які належать боржнику було порушено імперативні вимоги державного виконавця, а саме передано земельні ділянки в користування третім особам.

Звертають увагу, що боржником було зазначено, що земельні ділянки ніби перебувають в користуванні третіх осіб (фермерське господарство ОСОБА_4В.), яке має право власності на вирощену на них кукурудзу.

Як доказ надано копію договору оренди зазначених земельних ділянок.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.5 ст.126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Ст.18 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно правової позиції ВСУ (лист від 01.04.2014 р.) право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а отже до державної реєстрації договору-він є неукладеним.

Жодних даних щодо бажання боржника укласти мирову угоду, надати майно достатнє для повного погашення заборгованості, погодження з стягувачем умов мирової угоди у державного виконавця за більше як 2.5 роки відсутні.

Всі обставини,вказані боржником в скарзі на дії державного виконавця не підтверджені належними та допустимими доказами, не містять під собою правового підґрунтя, є надуманими та спрямовані на досягнення єдиної мети-введення суду в оману та будь-якими шляхами зняття арешту з єдиного майна боржника, яке було виявлене державним виконавцем, для його негайного відчуження та унеможливлення виконання виконавчого листа суду.

Представник третьої особи: ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що зі скаргою ПП «Родинний сад» на дії виконуючої обовязки державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції ОСОБА_1 щодо визнання рішення посадової особи державної виконавчої служби протиправним та його скасування не згідний та просить відмовити в її задоволенні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд вражає, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 31.01.2012 року Апеляційний суд Черкаської області виніс рішення про стягнення з приватного підприємства «Родинний сад» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 128000 грн., 3% річних в розмірі 3356.05 грн., всього 131356 грн.05 коп., а також про стягнення на користь ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 1970 грн.34 коп.

04.03.2013 року постановою відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/2311/23 виданого 27.02.2013 року Лисянським районним судом.

01.12.2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна.

Державним виконавцем ВДВС Лисянського РУЮ було накладено арешт на майно, а саме на земельні ділянки, кадастрові номери: :02:001:0291 площею 2.0 га, :02:001:0292 площею 2.0 га, :02:001:0293 площею 2.0 га, :02:001:0294 площею 2.0 га, :02:001:0295 площею 2.0 га, :02:001:0296 площею 2.0 га, які начебто всі належать ПП «Родинний Сад».

22.09.2015 року державним виконавцем ВДВС Лисянського РУЮ повторно складено акт опису та арешту майна та повторно накладено арешт на вищевказані земельні ділянки.

Крім цього, було описано та арештовано додаткове майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:002:0173 площею 2.0 га, :02:001:0185 площею 2.0 га, :02:001:0186 площею 2.0 га, :02:001:0187 площею 2.0 га, :02:001:0188 площею 2.0 га, :02:001:0189 площею 2.0 га, :02:001:0190 площею 2.0 га, :02:001:0191 площею 2.0 га, :02:001:0192 площею 2.0 га.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року та Інструкцією №512/5 з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року, яка є чинною на момент здійснення оскарження дій.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна полягає, зокрема, у винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Зі змісту глави ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 вбачається, що опис та арешт майна полягає не тільки в документальній перевірці наявності того чи іншого майна, а також в перевірці фактичної його наявності у боржника.

За положеннями п.4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані , зокрема: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); г) прізвище, імя та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Відповідно до 4.2.2. вищезазначеної Інструкції акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті.

Суд проаналізувавши зміст акту опису та арешту майна від 22.09.2015р. встановив, що державним виконавцем ВДВС Лисянського РУЮ було накладено повторний арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:001:0291 площею 2.0 га, :02:001:0292 площею 2.0 га, :02:001:0293 площею 2.0 га, :02:001:0294 площею 2.0 га, :02:001:0295 площею 2.0 га, :02:001:0296 площею 2.0 га.

Але одним із засновників ПП «Родинний Сад» є фізична особа ОСОБА_3 (директор ПП «Родинний Сад»), який має свою майнову частку в ПП «Родинний Сад», тобто державний виконавець взагалі не зясував хто саме є власниками майна і наклав арешт на майно, яке також не визначено до цього часу у натуральній частці між ПП «Родинний Сад» та засновниками.

Значна частина майна, стосовно якої був складений державним виконавцем акт опису й арешту належить фізичній особі ОСОБА_3 на праві приватної власності. Однак,при проведенні зазначених процесуальної дії ні право фізичної особи ОСОБА_3, ні право юридичної особиборжника взагалі не були забезпечені шляхом їх участі, або участі їх представників. Такі документи у справі відсутні.

Оспорюваний акт опису та арешту складено без достатньої перевірки належності нерухомого майна боржника, а тому це порушує право на власність, як ПП «Родинний Сад», так і ОСОБА_3, отже підлягає скасуванню, як складений з порушенням норм чинного законодавства.

Тобто при складанні акту опису й арешту майна не було перевірено і зафіксовано, яке саме майно є власність ПП «Родинний Сад».

ПП «Родинний Сад», при цьому стверджує,що земельні ділянки, які описані та арештовані по оскаржуваному акту опису та арешту знаходяться в оренді у іншого підприємства, яке в свою чергу, посіяло там кукурудзу, що підтверджується копією відповідного договору.

Отже кукурудза, яку також державний виконавець описав та арештував без вивчення питання кому вона належить, не є власністю ПП «Родинний Сад» взагалі, а отже порушує права третіх осіб.

Сама ж державний виконавець пояснила, що при накладенні арешту на кукурудзу їй показували договір оренди земельних ділянок і пояснювали, що власником посіві є ПП ОСОБА_4 Державний виконавець не взяла цього до уваги, хоча доказів визнання договору оренди земельних ділянок недійсним суду не надано. Державний виконавець пояснила, що до суду з даним позовом ніхто не звертався. Дану обставину підтвердив і ПП ОСОБА_4. Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що договір не реєструвався, оскільки це вимагає коштів, а ніхто з учасників договору його не оспорював. Інші особи, в тому числі і державний виконавець, або стягувачі про визнання договору недійсним до суду не зверталися.

Стягнення на нерухоме майно звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням правил ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи під час складання оскаржуваного акту державний виконавець не встановлювала наявність та належність рухомого та нерухомого майна Боржника, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи відповідних запитів та відповідей на ці запити від БТІ, органів реєстрації транспортних засобів та відповідних електронних реєстрів на дату, яка б безпосередньо передувала винесенню оскаржуваного акту й арешту майна, а ні після проведення арешту, як було зроблено державним виконавцем у даному випадку.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують намагання державного виконавця виявити грошові кошти або валютні цінності у Боржника. Замість цього державний виконавець повторно арештовує нерухоме майно Боржника, яке до реалізації не підлягає (мораторій відчуження земельних ділянок).

Слід зазначити, що відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (ч.5 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження») . У будь-якому разі черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Проте відмова державного виконавця задоволити зазначену вимогу боржника може бути визнана в судовому порядку необґрунтованою, коли очевидно, що ця вимога не порушувала інтересів стягувача й не ускладнювала виконання рішення.

Державний виконавець позбавив можливості ПП «Родинний Сад» скористатися своїм законним правом надати перелік майна, на яке в першу чергу може бути звернуте стягнення.

В оскаржуваному акті опису й арешту майна від 22.09.2015 р. державним виконавцем не вказана вартість земельних ділянок та кукурудзи, яка посіяна на зерно, а в разі відсутності відомостей про ціну даних земельних ділянок необхідно було першочергово провести оцінку, або отримати дані з відповідних органів, які володіють даною інформацією про ціну кожної земельної ділянки, яка б дала можливість визначити точну суму майна яке необхідно для погашення боргу.

Також в акті опису і арешту майна державним виконавцем не визначену особу, яка буде зберігати арештовані земельні ділянки, що описані в акті опису і арешті майна із майном яке на них знаходиться.

Для забезпечення прав стягувача на повне задоволення його вимог та інтересів держави, пропонується внести певний коефіцієнт, який забезпечуватиме, крім вищезазначених аспектів, можливість збільшення витрат повязаних з проведенням виконавчих дій. Це положення відтворюється в ч.5 ст.61 даного Закону, що передбачає можливість перевищення вирученої суми над сумою, необхідною для задоволення всієї заборгованості боржника. Такий коефіцієнт має дорівнювати 1.5, а в даному випадку це повністю суперечить складеному державним виконавцем акту опису та арешту від 22.09.2015 року, який перевищує розмір боргу в 5-7 разів, що є грубим порушенням прав боржника.

Всупереч ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» опис та арешт нерухомого майна проводився без участі ПП «Родинний Сад», або представника ПП «Родинний Сад». Більше того ПП «Родинний Сад» не був попереджений про проведення опису й арешту нерухомого майна.

Слід також зауважити, що державному виконавцеві були подані заяви та підтверджуючі документи стосовно стягувача, а саме про те, що у відділі ДВС Васильківського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист стосовно ОСОБА_2 про повернення ПП «Родинний Сад» оригіналів правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності на нерухоме майно, що належить ПП «Родинний Сад», і без яких взагалі неможливо виконати рішення суду про задоволення вимог самого ОСОБА_2, як в добровільному, так і в примусовому порядку.

Але державним виконавцем факт відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно був проігнорований.

Отже на підставі вищевикладеного акт опису й арешту майна підлягає скасуванню, а дії державного виконавця ВДВС Лисянського РУЮ ОСОБА_1 визнанню неправомірними щодо складання акту опису й арешту нерухомого майна від 22.09.2015 року.

Як вбачається зі звіту ТОВ «АКР-Консалт» про експертну грошову оцінку земельної ділянки №RS18-151228-100 по визначенню ринкової вартості без врахування ПДВ земельної ділянки площею по 2.0000 га, яка розташована в адміністративних межах Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, з метою визначення вартості, яка може бути використана як стартова ціна, під час продажу на відкритих торгах в ході реалізації виконавчого провадження №36888770 від 27.02.2013 року, ринкова вартість земельної ділянки становить 23130 грн. за 2.0000(без врахування ПДВ), тобто вартість 1 га становить лише 11565 грн..

Як вбачається з листа Держземагенства у Лисянському районі Черкаської області від 01.07.2015 року нормативно грошова оцінка за 1 га цієї ж земельної ділянки станом на 01.07.2015 року становила 36 189 грн. без ПДВ , а згідно довідки Держгеокадастру у Лисянському районі від 01.09.2016 року нормативно грошова оцінка за 1 га цієї ж земельної ділянки станом на 01.01.2016 року становила 43423 грн. без ПДВ.

Таким чином, станом на грудень 2015 року (дата оцінки, якою керувалася державний виконавець) ринкова вартість земельної ділянки мала бути в рази більшою.

Крім того, в оскаржуваному акті опису й арешту майна державним виконавцем не визначено особу, яка буде зберігати арештовані земельні ділянки, що описані в акті опису й арешту майна із майном яке на них знаходиться.

За положеннями п.4.2 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» в акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані:

а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); г) прізвище, імя та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

В підпункті 4.2.2 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» зазначено, що акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті.

Стаття 56. Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обовязково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, обєм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через пять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

Як встановлено судом оцінка арештованого майна не проводилась, як і не встановлена наявність та належність рухомого та нерухомого майна Боржника, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи відповідних запитів та відповідей на ці запити від БТІ, органів реєстрації транспортних засобів та відповідних електронних реєстрів, довідки з банківських установ про наявність та відсутність грошових коштів, витяги з Державного земельного кадастру, технічні паспорти на будівлі на дату, яка б безпосередньо передувала винесенню оскаржуваного акту й арешту майна, а не після проведення арешту, як було зроблено державним виконавцем у даному випадку.

Стаття 57. Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Суду звіт про оцінку майна ніхто не надавав, тому суд приходить до висновку, що оцінка вартості майна не проводилась.

З огляду на вищевикладене дії державного виконавця щодо опису та арешту нерухомого майна ПП «Родинний Сад» від 22.09.2015 року є невиправданими та незаконними, а тому акт опису та арешту нерухомого майна ПП «Родинний Сад» від 22.09.2015 року підлягає до скасування.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.10, 60, 212-215, 383 -385 ЦПК України, ст.ст. 5, 49, 52, 53, 55 -57 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції №512/5 з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року суд,

ВИРІШИВ:

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисянського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_1 щодо складання акту опису і арешту нерухомого майна ПП «Родинний сад» від 22.09.2015 року незаконним.

Акт опису та арешту нерухомого майна ПП «Родинний Сад» від 22.09.2015 року скасувати.

Розяснити сторонам, що з повним текстом рішення вони зможуть ознайомитись в приміщенні Лисянського районного суду Черкаської області 05 жовтня 2016 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд протягом пяти днів з моменту його проголошення.

Головуюча -