У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

19 грудня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.,

при секретарі: Хлуд І.П.,

представника Рівненського міського відділу ДВС: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу представника ПАТ "Брокбізнесбанк" на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 в якій просить визнати дії державного виконавця щодо примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-3940/2009р. щодо стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості в розмірі 9060,60 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 90,61 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ незаконними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 р. по виконавчому провадженню № 51080031, зобов'язати старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 вжити заходів примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-3940/2009р. щодо стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості в розмірі 9060,60 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 90,61 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ на користь АТ "Брокбізнесбанк".

Представник заявника в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі представника, вимоги скарги підтримує.

Державний виконавець Полюхович Р.М. в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, суду пояснив, що державною виконавчою службою вчинено дії відповідно до закону, просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши державного виконавця Полюховича Р.М., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд розглядає скаргу в межах вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі відповідно до ст. 11 ЦПК України.

Судом встановлено, що на виконання рішення Рівненського міського суду від 18 червня 2009 року, 16 лютого 2010 року видано виконавчий лист № 2-3940/2009р. про стягнення ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 9060 грн.60 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 90 грн.61 коп. і витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

04 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 винесенопостанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на відсутність майна у боржника, яка отримана заявником 07 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на дату проведення виконавчих дій державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 32 вказаного Закону заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до п. 3.12. «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. в редакції, яка була чинною на дату проведення виконавчих дій, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних(засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»,виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

В судовому засіданні державний виконавець Полюхович Р.М. не заперечував, що не звертався до державних органів і установ із запитами про майно боржника та до боржника не застосовувалось обмеження у праві виїзду за межі України.

Вказане підтверджує, що державним виконавцем Кондратюком І.М. належним чином не вжито заходів щодо розшуку майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Судові рішення, що набрали законної сили, відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України є обовязковими для всіх та підлягає виконанню на всій території України.

Державним виконавцем належним чином не виконано заходи щодо розшуку майна боржника, не направлено запити до органів державної влади, які володіють інформацією з приводу зареєстрованого на праві власності майна, не здійснено вихід за місцем реєстрації боржника для встановлення майна на яке можливо звернути стягнення, що підтверджує неправомірну бездіяльність державного виконавця по вжиттю заходів розшуку майна, наявність підстав скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04 жовтня 2016 року по виконавчому провадженню № 51080031, зобовязати державного виконавця Кондратюка І.М. вжити заходів примусового виконання рішення і в повному обсязі вчинити виконавчі дії необхідні для розшуку майна по виконавчому провадженню № 51080031.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.14 ЦПК України, ст. 383 - 387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу представника ПАТ "Брокбізнесбанк" на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 щодо примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-3940/2009р. щодо стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості в розмірі 9060,60 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 90,61 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ незаконними. Скасувати постанову старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 р. по виконавчому провадженню № 51080031.

Зобов'язати старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 вжити заходів примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-3940/2009р. щодо стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості в розмірі 9060,60 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 90,61 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ на користь АТ "Брокбізнесбанк".

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п»яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: