Справа № 567/1280/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Гуц Ф.Л.

секретар - Самолюк А.В.

з участю : представника позивача - відповідача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача - позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог Рівненської області справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання зобовязання за договором № 06/02-14 від 06 лютого 2014 року виконаними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

В Острозький районний суд Рівненської області звернувся з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу мотивуючи тим, що 06.02.2014 року між ним, як «Замовником» та ОСОБА_4 «Виконавцем» був укладений Договір № 06/02-14.

Зазначає, що згідно п.п.1.1, 1.2. цього Договору фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зобовязався здійснити пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання, провести навчання персоналу Замовника використанню та обслуговуванню лінії гранулювання у строки, визначені Договором, а саме: пусконалагоджувальні роботи протягом 30 календарних днів після підписання договору (п.п. 5.1.); навчання персоналу протягом 5 календарних днів після проведення пусконалагоджувальних робіт (п.п. 5.3.)

Відповідно до п.3 Договору, сума Договору склала 26 000,00 доларів США по курсу 9 грн за 1 долар, що на день його підписання складала 234 000 грн.

Вказує, що відповідно до п. 4 Договору «Замовник» сплачує «Виконавцю» передоплату у розмірі 100% ціни Договору в момент його підписання Сторонами. В момент підписання Договору ним було сплачено ОСОБА_4 у готівковій формі 26 000,00 доларів США. Однак ОСОБА_4 не виконав пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання.

За згодою ОСОБА_4 було вирішено припинити його зобовязання внаслідок передання відступного та було узгоджено суму відступного в розмірі 24 000 доларів США.

Зазначає, що 24.09.2014 року, ОСОБА_4 надав йому за своїм підписом графік розрахунків за невиконані зобовязання за Договором № 06/02-14 від 06.02.2014 року, згідно якого станом на 29.09.2014 року його заборгованість складала 24 000 доларів США. Він зобовязався здійснити погашення боргу в 2 етапи: до 15.11.2014 року виплатити 12000 доларів США та до 25.12.2014 року виплатити 12000 доларів США. Однак на час звернення до суду відповідач свої грошові зобовязання не виконав.

Згідно офіційного курсу НБУ на 01.12.2015 року, курс долара США складав 23,948086 грн за 1 долар США. Згідно графіка розрахунків за невиконані зобовязання, відповідач зобовязався сплатити до 15.11.2014 року 12000 доларів США, до 25.12.2014 року виплатити 12000 доларів США. Сума боргу склала: 24 000 доларів США основного боргу та 690 доларів США 3% річних, а всього 24 690 доларів США, що враховуючи курс долара США на 01.12.2015 року - за 1 долар 23,948086 грн : 24 690 доларів США х 23,948086 грн = 591 278,24 грн. Просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму основного боргу в сумі 24000 доларів США, 3% річних в сумі 690 доларів США, а всього 24 690 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 01.12.2015 року складає 591 278,24 грн. та судовий збір в сумі 5 912, 78 грн.

Із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання зобов'язання за договором № 06/02-14 від 05.02.2014 року виконаними та зобов'язати вчинити певні дії.

Вказує, що правовідносини між ОСОБА_3 (Замовник) та ОСОБА_4М.(Виконавець) виникли на підставі Договору № 06/02-14 від 06.02.2014р., за умовами якого Виконавець зобовязався провести пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання, а також провести навчання персоналу Замовника з використання та обслуговування лінії гранулювання у строки визначеними Договором, а Замовник зобов'язався сплатити вартість за виконану роботу.

Звертаючись із зустрічним позовом вважає, що позов ОСОБА_3 є безпідставним, необґрунтованим та таким, що грубо порушує договірні умови, оскільки ніяких коштів ОСОБА_4 як виконавець не отримував. Зобовязання за договором № 06/02-14 від 06.02.2014 року є виконаними, а тому боргу не має і не може бути. До позовних вимог за договором підряду законом встановлено спеціальний строк позовної давності - в один рік, внаслідок чого ОСОБА_3 у задоволенні первісного позову слід відмовити у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Вважає, що договір № 06/02-14 від 06.02.2014 року, має ознаки договору підряду, оскільки його предметом є виконання робіт відповідачем за первісним позовом на обладнані, яке належить позивачу за первісним позовом, а тому зважаючи на те, що фактично договір № 06/02-14 від 06.02.2014 року, що був укладений між сторонами є договором підряду, то відносно нього встановлена спеціальна позовна давність 1 рік.

Зазначає, що згідно договору ОСОБА_4 як Виконавець взяв на себе виконати зобов'язання провести пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання протягом 30 календарних днів після підписання договору, провести навчання персоналу Замовника по використанню та обслуговуванню лінії гранулювання протягом 5 днів після проведення пусконалагоджувальних робіт лінії гранулювання. Договір було підписано 06.02.2014 року, а роботи повинні були виконані до 11 березня 2014 року, то строк позовної давності закінчився 10.03. 2015 року.

Вказує, що ОСОБА_3Є стверджує, що ним було сплачено в готівковій формі 100% ціни Договору в момент його підписання, а саме, що він ніби то передав ОСОБА_4 26000 доларів США, що згідно п. 4.1. Договору на той момент складало - 234 000 грн. Разом з тим, згідно п. 4.3. розділу 4 Договору, який передбачає порядок, строки та умови оплати, «факт отримання Виконавцем передоплати підтверджується окрім договору Актом отримання передоплати, який є Додатком до Договору», однак жодного належного та допустимого доказу факту отримання коштів Виконавцем від Замовника ОСОБА_3 не надав.

Зазначає, що ОСОБА_3 звернувся до Острозької міжрайонної прокуратури Рівненської області з заявою про кримінальне правопорушення від 14.12.2015 року. В якій вказав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою, заволоділи чужим майном на суму 24 000 доларів США. ОСОБА_3 в цій заяві вказує на правочин, який не стосується даного цивільного провадження. ОСОБА_3 підтвердив той факт, що ОСОБА_4 взяв на себе обовязки ОСОБА_5, які є предметом спору за первісним позовом. Так він зазначив, що спочатку був укладений Договір купівлі- продажу № 25-25/12 від 03.10.2012 року між ОСОБА_3 (Замовником) та ОСОБА_5 (Виконавцем), і згідно п. 1.2. та п. 1.2. предметом даного договору було також: проведення пусконалагоджувальних робіт лінії гранулювання; а також проведення навчання персоналу по використанню та обслуговуванню лінії гранулювання. ОСОБА_3 підтвердив, що оплата за виконання даних робіт була здійснена лише ОСОБА_5, а згодом ОСОБА_4 за Договором №06/02-14 від 06.02.2014 р. взяв на себе ці ж самі зобовязання, що зазначені в договорі № 25-25/12 від 03.10.2012 року.

Вказує, що наявні два договори з майже ідентичним предметом в частині виконання робіт, однак оплата була здійснена лише за першим Договором № 25-25/12 від 03.10.2012 року, що був укладений не ОСОБА_4, а з ОСОБА_5, (оскільки згідно п. 2.2. Договору № 25-25/12 від 03.10.2012 року, «в суму договору, крім обладнання, вказаного в п. 1.1. включена вартість всіх робіт: по шефмонтажу, пусконаладці, а також навчання персоналу»). Отже, Договір № 06/02-14 від 06.02.2014 року, який є предметом спору, фактично є «перекладенням» зобов'язань з договору № 25-25/12 від 03.10.2012 року на іншу особу ОСОБА_4

Зазначає, що ОСОБА_3 стверджує про те, що ОСОБА_4 не виконав умови п.1.1., п.1.2., п.5.1., п.5.3. Договору, однак це не відповідає дійсності, оскільки вказані роботи виконувалися. Відсутність підписаного акту здачі-приймання виконаних робіт пов'язана з тим, що у процесі пусконалагоджувальних робіт, через халатність ОСОБА_3 стався нещасний випадок, а саме він не попередивши інших працівників, здійснив запуск лінії гранулювання, внаслідок чого в одного з працівників, який брав безпосередню участь у запуску лінії гранулювання було травмовано руку.

Вказує, що ОСОБА_3 в первісному позові зазначає, що оскільки всупереч умовам Договору, ОСОБА_4 ніби то не здійснив пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання, тому він «вирішив припинити його зобов'язання» внаслідок передання відступного, і при цьому була узгоджена сума відступного в розмірі 24 000 доларів США. Однак таке його твердження є незаконним та необґрунтованими, оскільки згідно положень ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Передання відступного є одним із способів припинення зобов'язання за згодою сторін.

Він як позивач за зустрічним позовом стверджує, що передача відступного ніяким чином не пропонувалась, не погоджувалась із ним, і не здійснювалась.

Вказує, що є безпідставним посилання ОСОБА_3 на графік розрахунків, який ніби то підтверджує заборгованість ОСОБА_4 за договором, оскільки графік розрахунків підписаний ОСОБА_4 під тиском ОСОБА_3, і було безпідставно забрано автомобіль марки Peuget Expert, реєстраційний номер НОМЕР_1, про який йдеться у графіку. Сам графік не є належним доказом наявності боргу та не має жодної юридичної сили. В Договорі № 06/02-14 від 06.02.2014 року ОСОБА_4 виступає як фізична особа- підприємець, тому його підпис на всіх додатках та документах, що пов'язані із даним Договором, повинні бути завірені його печаткою як фізичної особи-підприємця, без чого такі документи не можуть мати юридичної сили. Відсутність юридичної сили графіку розрахунків підтверджується тим, що немає ідентифікуючих даних про сторін(паспортні дані, ідентифікаційні коди, адреси місця проживання). Графік не погоджений самим ОСОБА_3, наслідком чого є недійсність такого документу як «графік розрахунку». В графіку не вказано із яким саме зобов'язанням він пов'язаний.

Просив суд визнати зобов'язання, що виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконаними та зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 автомобіль марки PEUGEOT EXPERT, реєстраційний номер НОМЕР_1, який йому належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.05.2012 року або сплатити його вартість в сумі 89 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав викладених в ньому та просили його задовольнити. В зустрічному позові просили відмовити. Крім того в суді ОСОБА_3 пояснив, що з 06.02.2014 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір № 06/02-14. Відповідно до умов договору ОСОБА_4 зобовязався здійснити пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання, провести навчання персоналу по використанню та обслуговуванню лінії гранулювання у строки визначені договором. В супереч умов договору відповідач не здійснив пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання в повному обсязі. За згодою відповідача він вирішив припинити зобовязання відповідача внаслідок переданням відступного. Ними була узгоджена сума відступного в розмірі 24000 доларів США. 24.09.2014 року ОСОБА_4 написав йому графік розрахунків за невиконані зобовязання за договором від 06.02.2014 року, за яким зобовязався повернути йому 24000 доларів США. На даний час грошові зобовязання відповідачем не виконано. Зустрічна позовна заява не відповідає дійсності. Свої зобовязання відповідач за договором не виконав. Він дав ОСОБА_4 гроші так як думав, що він виконає поставку обладнання. ОСОБА_4 написав розписку (графік-розрахунок) він сам визнав дану заборгованість і зобовязався її повернути.Результатом пусконалагоджуючих робіт є запущення лінії яка працює в штатному режимі з тою потужністю яку по паспорту повинен був забезпечити відповідач - це 1 тонна за годину, а за зміну не менше 6-ти тон продукції. Це не було зроблено. Графік був написаний за столом і виписаний на різницю заборгованості в результаті їхньої домовленості. Чому відповідач говорить, що не отримував грошей пояснити не може. Кількість персоналу на обслуговування лінії 3 чоловіки. Акти виконаних робіт не здійснювались і не передавались. Деякі одиниці обладнання вони так і не змогли запустити, всі вузли які не працювали він та ОСОБА_6 переробили, купляли нові частини замінивши ними непрацюючі. Поміняли електродвигун для збільшення потужності. Замість нового обладнання було перефарбоване старе, ще за радянських часів. Частину обладнання ОСОБА_4 йому не допоставив, а тому довелося його докуплювати за власні кошти та перероблювати те обладнання, що не могло працювати. В 2014-2015 роках ОСОБА_6 перероблював ті вузли та агрегати які при спробі пуску не працювали, а потім лінія стала працювати краще. Він особисто неодноразово звертався та приїздив до ОСОБА_4 з претензіями, однак не з письмовими. При запусках лінії кожен раз виникали поломки, які доводилося усувати. Через деякий час він зрозумів, що ОСОБА_4 не в змозі доробити лінію, він посилався, що у нього відсутні кошти, а тому був написаний графік-розрахунок. Йому доводилося просити працівників з фірми ОСОБА_4, щоб вони приїхали і за його розрахунок проводили ремонтні роботи, щоб можна було запустити лінію.

В суді ОСОБА_4 та його представник позов не визнали. Свою зустрічну позовну заяву підтримали з підстав викладених в ній. Крім того, ОСОБА_4 в суді пояснив, що 06.02.2014 року між ним та ОСОБА_3Є був укладений договір № 06/02-14 за яким вони зобовязались провести пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання, а також провести навчання персоналу з використання та обслуговування лінії гранулювання у строки визначені договором. ОСОБА_3 зобовязався сплатити вартість за виконану роботу. Вважає, що звернення ОСОБА_7 з даним позовом є безпідставним, так як він за даним договором як виконавець не отримував ніяких коштів, зобовязання за цим же договором ним були виконані, тому ніякого боргу не має і не може бути. Фактично укладений договір є договором підряду. Згідно даного договору він як виконавець взяв на себе зобовязання провести пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання протягом 30 календарних дні після підписання договору, провести навчання персоналу замовника по використанню та обслуговуванню лінії гранулювання протягом 5-ти днів після проведення пусконалагоджувальних робіт ліні гранулювання. ОСОБА_3Є стверджує, що ним було сплачено у готівковій формі 100% ціни договору в момент його підписання. Але дане твердження не відповідає дійсності. Жодного доказу чи факту отримання коштів від ОСОБА_3 немає, так як він не надав суду жодних доказів отримання ним готівки. Спочатку був укладений договір купівлі-продажу від 03.10.12 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 предметом якого було проведення пусконалагоджувальних робіт, а також проведення навчання персоналу по використанню та обслуговуванню лінії гранулювання. Договором від 06.02.2014 року він взяв на себе ті ж самі зобовязання, що визначені в договорі від 03.10.2012 року. Є два договори майже з ідентичним предметом в частині виконання робіт, однак оплата була здійснена лише за першим Договором від 03.10.2012 року, що був укладений з ОСОБА_5 Він виконав всі на взяті на себе зобовязання за договором від 06.02.2014 року. Вказані роботи виконувались. Крім того ним був проведений монтаж даного обладнання. Акт прийому передачі виконаних робіт не складався. Навіть при запуску лінії одного працівника, який брав безпосередню участь у запуску, було травмовано. Графік-розрахунків на який посилається ОСОБА_3Є написаний під тиском і безпідставно був забраний автомобіль про який йдеться у графіку. ОСОБА_8 не надав суду доказів які б підтверджували факт отримання ним грошей в сумі 26000 доларів США, а графік не може бути додатком до договору, або ж підтвердженням передачі відступного. ОСОБА_3Є вимусив його підписати даний графік, безпідставно заволодів автомобілем. Він на свій ризик зобовязався виконати роботу за завданням ОСОБА_3 а ОСОБА_3 зобовязався прийняти та оплатити виконану роботу. Лінія працювала в нормальному стані до того як сталась трагедія з працівником, випускалась продукція. Він виконував ці роботи без предоплати, зазвичай за такі роботи оплата здійснюється в кінці по їх виконанню. Сума за обладнання поступає відразу. А сума за роботу, навчання персоналу, установлення обладнання, монтаж після ремонту - це стандартна процедура. Графік розрахунку він не ставить під сумнів так як підписав його сам, але він був підписаний під тиском. На даний час не існує жодного документу, що ним були отримані кошти. Представник ОСОБА_4 просив суд зобов'язати ОСОБА_3 повернути своєму довірителю автомобіль марки PEUGEOT EXPERT, реєстраційний номер НОМЕР_1, який йому належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.05.2012 року.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, заслухавши свідків вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу слід задовольнити, а зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання зобовязання за договором № 06/02-14 від 06 лютого 2014 року виконаними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково із слідуючих підстав.

В суді свідок ОСОБА_9 показав, що з ОСОБА_3 він познайомився в червні 2015 року. Він сам по професії інженер механік, шукав собі роботу, через знайомих взнав, що той шукає працівників на лінію. Приїхав подивився, його представили наладчикам, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які мали його навчити працювати на лінії. Вони працювали 4 дні та два дні ознайомлювалися. В процесі роботи були різні ситуації, працювали неповну робочу зміну, лінія працювала, випускала продукцію. Претензій у ОСОБА_3 до нього не було. Їх було три чоловіка, персонал не був підібраний для роботи. Потім в нього з ОСОБА_3Є вийшли недорозуміння в організації роботи, і він поїхав додому. Вся лінія була зібрана, але в процесі роботи виникали постійні різні неполадки. Працювали до 18-19 год. Працювати на лінії його вчили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_6 працювала, запускалася, але щодня виникали якісь неполадки під час роботи, їх потрібно було налагоджувати, то парова не йшла, то гранулювання не йшло, то загрузка не працювала, то перевантаження сировини було, то забивалися магнітні уловлювачі. В день вони могли працювати лише по декілька годин, 8 годин безперервно лінія не працювала. В його обовязки входило навчитися працювати на лінії, та запускати її. Якщо лінія запускалася вона могла працювати, але із-за поломок працювала по декілька годин. Організація праці була неякісна, то транспорту не було, то загрузки в бункері не було. Лінія на його думку була не повністю нова, були частково перероблені елементи лінії, нові були - сушильна камера, дробільня, вага, загрузочні бункери, а гранулятор бувший у використанні, воду з відра наливали, щоб пар був.

В суді свідок ОСОБА_12 показав, що працює монтажником у підприємстві ОСОБА_4, який направив його в смт.Лужани Чернівецької області складати лінію. Він там був з самого початку. Він склав всю лінію, а потім по частинах різних агрегатів її перевірив, всі змонтовані вузли працювали на чому його робота там закінчилася. Обладнання все було нове, але старих зразків. При ньому повнісю лінія ще не працювала, вихід продукції він не бачив. Під час роботи з ним був електрик з їх фірми. Він мав змонтувати комплектуючі лінії, перевірити їх в роботі. Все запускалося та працювало, транспортер, бочка, гранулятор, все змонтоване ним обладнання було підключене до моторів. В процесі його роботи, втручання ОСОБА_3 не було. При ньому запуск всієї лінії не проводився, навчання працівників по обслуговуванні даної лінії не відбувалося.

В суді свідок ОСОБА_6 показав, що його запросив ОСОБА_3 подивитися лінію яку він придбав, оскільки він колись працював у колгоспі головним інженером. Дана лінія була стара, колгоспна, ще радянського виробництва, їх використовували на перетирання зеленої травяної маси, потім їх почали списувати. От така була лінія, тільки перероблена народними умільцями - щось трохи перероблена, щось залишили з попередньої конструкції. Всі вузли та агрегати були радянського виробництва та в свій час були списані. Лінія яку йому показав ОСОБА_3 була не вдосконалена для його виробництва, можна сказати була в «сирому вигляді». В процесі роботи побачили, що існує багато недоробок, в такому вигляді як вона була змонтована, вона не змогла би працювати. Він відпрацював один по ремонту лінії 160 днів. Займався зварювальними роботами, доводкою вузлів та окремих агрегатів тому, що те що було зроблено раніше було виконано безграмотно, похабно. Хто цим займався раніше, йому не було відомо. При ньому ОСОБА_3 ніхто не навчав працювати на лінії. Він вважає, якщо дана лінія була би встановлена вірно, готова до роботи, вона мала би працювати чітко, без збоїв в процесі роботи та випускати готову продукцію. Його особисто ОСОБА_3 попросив довести дану лінію до нормального робочого стану. Ця лінія колись, в радянські часи, в колгоспах переробляла трав'яну суміш в травяне борошно. Вважає, комплектуючі даної лінії купили на металоломі, пофарбували, щось переробили або замінили. В такому вигляді як він застав дану лінію, вона не відповідала державним стандартам та технічним умовам. Він вважає, що в процесі його роботи на лінії, настали значні покращення в процесі роботи. Він виправляв, доводив до правильного процесу, ті роботи які були зроблені невірно, закріпляв обладнання яке було невірно закріплене або не закріплене взагалі, доробляв транспортну лінію, робив духодув. Його ОСОБА_3 попросив допомогти запустити лінію, він працював з 02.09.2014 року.

Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що працював з ОСОБА_6 по ремонту лінії, яка не працювала. Вони виправляли неполадки на БУМі (бункер сировини). При спробі запустити лінію в роботу спочатку зірвало редуктор-мотор подачі, зігнуло кріплення, довелося знімати редуктор та проводити зварювальні роботи, знімали вал та натяжну стрічку(ленту) бо криво натяжка йшла, бункер був несиметрично зварений, кріплення переробляли, бо натяжки погнуло. По БУМу робили затвор, щоб меньшу подачу на вал зробити, що йшло на сушильний барабан. На пічці опускали нижче колісники, ставили другу ємкість для сировини на топці, укріплювали дробілку, вібросито на холодильнику, яке погано працювало. Неполадки в процесі пробного пуску виникали постійно, невідомо з чого була зроблена лінія, не була розрахована потужність агрегатів, доводилося підбирати та замінювати деталі, щоб працював редуктор. Поки він працював їм не вдавалося по справжньому запустити лінію. Він сім місяців працював разом з ОСОБА_6 Коли вони прийшли на обєкт, обладнання стояло на лінії, однак вона не працювала. ОСОБА_6 та його попросив ОСОБА_3 допомогти запустити в робочий стан лінію. Він вважає, що лінія була не нова, складові якої були з невідомо чого перероблені. Він раніше працював на виробництві слюсарем, монтажником, наладчиком. З минулого року він почав займатися ремонтом даної лінії.

Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що працює бухгалтером у фірмі ОСОБА_4 Був укладений договір, та була проведена часткова оплата, після чого було поставлено для ОСОБА_3 обладнання для складання лінії. Спочатку частково не були проведені монтажні роботи. Неодноразово ОСОБА_3 приїздив до них на фірму, велися перемовини на повишених тонах, в результаті чого був підписаний договір, який був роздрукований у них на фірмі з флешки батька ОСОБА_3 Кошти на рахунок ОСОБА_4 не надійшли. Умови договору виконувалися. Їй було відомо, що в 2015 році їх працівники їздили для здійснення монтажних робіт. Для них надавалися акти про підтвердження виконаних робіт, які так і не були підписані ОСОБА_3 Після певних перемовин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були в окремій кімнаті, її запросили до них у кабінет, і по їх проханню вона власноручно написала графік-розрахунків, який ОСОБА_4 і підписав. При написанні графіку-розрахунку спору між ними не було. Вона зрозуміла, що підписаний графік-розрахунків був як гарантія того, що мають бути завершені монтажні роботи по даній лінії.

Спочатку приїхав ОСОБА_3 зі своїм батьком, вони обговорювали з ОСОБА_4 фінансові питання, попросили її вийти з кабінета, а дійшовши певної згоди, покликали в кабінет де і був написаний графік-розрахунків.

В суді свідок ОСОБА_11 показав, що в 2014 році поїхав у смт. Лужани Чернівецької області до ОСОБА_3 дороблювати монтажні роботи на лінії. При запуску лінії виникли проблеми. ОСОБА_3 запитав, що будемо робити на що він відповів, щоб вирішував дане питання з ОСОБА_4 В кінці червня на початку липня 2015 року він знову приїхав до ОСОБА_3 Вже були заміняни деякі запчастини, запустили лінію, пішла гранула, виробили 3-5 мішків. Він сказав ОСОБА_3, що потрібні люди для роботи на лінії, яких ще треба навчити працювати. З працівників був лише ОСОБА_9 який побув пару днів і розїхалися. Була домовленість, як появляться працівники для роботи на лінії, він приїде і навчить працювати на лінії по випуску гранули. В розмові з ОСОБА_3 він почув, що пробували запускати лінію люди не з їх фірми. Він пробував запустити лінію, але гранулятор був невірно укомплектований, а тому довелося його переукомплектовувати. З ним був електрик ОСОБА_10 Вони при ОСОБА_3 запускали лінію, він особисто включав кнопку пуску. Була куплена дробілка, працівники ОСОБА_3 били щепу і вони її засипали в питательний бункер. У них була домовленість, що приїдуть з ОСОБА_10 на 5 днів, щоб навчити працівників працювати на лінії, якщо вони будуть.

З ОСОБА_10 на виробництві стався нещасний випадок. Тоді працівники повтікали з лінії, працювати було нікому, більше лінія тоді не запускалася для виготовлення гранули. При ньому лінія працювала три дні по 3-4 години в день. На обслуговування лінії для повноцінної роботи потрібно було саме не меньше 4 працівників. За приїзд в липні 2015 року на 5 днів роботи з ним розраховувався сам ОСОБА_3

Відповідно до договору № 06/02-14 від 06.02.2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (Виконавець) та ОСОБА_3 (Замовник) уклали цей Договір відповідно до якого Виконавець зобовязався здійснити пусконалагоджувальні роботи лінії гранулювання, провести навчання персоналу Замовника використанню та обслуговуванню лінії гранулювання у строки, визначені Договором:

- пусконалагоджувальні роботи протягом 30 календарних днів після підписання договору (п.п. 5.1.);

- навчання персоналу протягом 5 календарних днів після проведення пусконалагоджувальних робіт (п.п. 5.3.)

Згідно п. З Договору ціна Договору склала 26 000,00 доларів США по комерційному курсу 9 грн. за 1 долар, що складає 234 000 грн на день підписання Договору, які Замовник зобов'язується сплатити Виконавцю за надання останнім послуг по провеленню пусконалагоджувальних робіт лінії гранулювання.

Згідно п. 4 Договору Замовник сплачує Виконавцю передоплату у готівковій формі в розмірі 100% ціни Договору в момент його підписання Сторонами.

( а.с.7)

Із графіку розрахунків ОСОБА_4 вбачається, що станом на 24.09.2014 року, заборгованість перед ОСОБА_3 становить 24000 доларів США. В рахунок погашення даної заборгованості він зобов'язується передати автомобіль PEUGEOT EXPERT, реєстраційний номер НОМЕР_1 в користування до моменту повного розрахунку. Погашення заборгованості відбудеться в два етапи: 1). до 15.11.2014 року 12 000 доларів США. 2). до 25.12.2014 року 12 000 доларів США. Борг буде погашатися ОСОБА_4

( а.с.8)

Згідно офіційного курсу НБУ на 01.12.2015 року, курс долара США складав 23,948086 грн за 1 долар США.

( а.с.9)

Оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № 06/02-14 від 06 лютого 2014 р. за умовами якого ФОП ОСОБА_4 (виконавець) зобовязувався за плату надати ОСОБА_3 (замовник) послуги з виконання посконалагоджувальних робіт лінії гранулювання в строк 30 днів з дня підписання договору (тобто до 07 березня 2014 р.), а також навчити персонал замовника працювати на такій лінії в строк 5 днів після закінчення пусконалагоджувальних робіт (тобто до 11 березня 2014 р.). Вказаний договір підписаний сторонами, у встановленому законом порядку ними не оспорений, а тому є дійсний.

Аналізуючи у сукупності умови укладеного між сторонами договору суд приходить до висновку, що вищезгаданий договір є договором про надання послуг, а не договором підряду. При цьому суд виходив з того, що в розумінні ст. 837 ЦК України договір підряду укладається між замовником і підрядчиком на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. За договором підряду виконання робіт здійснюється з матеріалу підрядника або замовника із складанням, як правило, кошторису у якому детально розписано складові ціни такого договору підряду.

В ході судового розгляду судом встановлено, що за умовами укладеного договору в ході виконання останнього використання будь-якого матеріалу не відбувалося, як і не передбачалася передача виконавцем для замовника передача будь-якого матеріального результату створеного в процесі виконання такого договору.

Водночас зі змісту укладеного договору вбачаються ознаки договору про надання послуг. Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Надання ФОП ОСОБА_4 за завданням ОСОБА_3 послуг з виконання пусконалагоджувальних робіт лінії гранулювання та навчання персоналу є за своїм змістом такою послугою, яка споживається в процесі її надання та не має окремого відокремленого від обладнання (лінії гранулювання) матеріального результату.

Беручи до уваги викладене суд не приймає до уваги доводи ФОП ОСОБА_4 щодо наявності підстав для застосування позовної давності відповідно до ст.863 ЦК України та приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положення ст.863 ЦК України щодо позовної давності до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду.

Як вбачається з умов договору № 06/02-14 останній є оплатним та відповідно до пунктів 3,4 сума договору становить 26 000 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ станом на дату укладення договору становило 234 000 грн. Умовами договору передбачено 100 % передоплати, які ОСОБА_3 сплатив ФОП ОСОБА_4 в момент підписання договору (пункт 4 договору).

Згідно умов договору надання послуг з виконання пусконалагоджувальних робіт та навчання персоналу повинно було бути завершено до 11 березня 2014 р. про що сторонами на виконання п.п.5.4, 5.6 договору мали бути складені два акти здачі-приймання виконаних робіт.

В ході судового розгляду встановлено, що послуги з виконання пусконалагоджувальних робіт та навчання персоналу ФОП ОСОБА_4 не були виконані своєчасно та не були виконані в повному обсязі, що й спонукало ОСОБА_3 звернутися до суду за захистом своїх прав.

ФОП ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів і таких доказів не здобуто судом на підтвердження надання останнім для ОСОБА_3 послуг з виконання пусконалагоджувальних робіт та навчання персоналу відповідно до умов договору.

Суд не приймає до уваги доводи ФОП ОСОБА_4 щодо відсутності доказів, які б підтверджували отримання ним від ОСОБА_3 попередньої оплати за послуги з виконання пусконалагоджувальних робіт та навчання персоналу, оскільки не зважаючи на відсутність в матеріалах справи відповідного акту, складання якого передбаченого п.4.3 договору, ОСОБА_3 надано суду графік розрахунків від 24.09.2014 року власноручно складений та підписаний ФОП ОСОБА_4, відповідно до якого останній підтверджує існування грошового боргу в розмірі 24 000 доларів США перед ОСОБА_3 Оцінюючи графік розрахунків з точки зору належності, достовірності та допустимості суд не приймає до уваги доводи ФОП ОСОБА_4 про складання такого документа під тиском та впливом ОСОБА_3, оскільки будь-яких доказів на підтвердження наведених обставин суду надано не було.

З огляду на те, що судом не встановлено існування між сторонами будь-яких інших договірних відносин, окрім як передбачених договором №06/02-14 від 06 лютого 2014 року, а відтак оцінюючи графік розрахунків від 24 вересня 2014 р., складений ФОП ОСОБА_4, у сукупності з іншим доказами, суд приходить до висновку про існування у ФОП ОСОБА_4 грошового боргу перед ОСОБА_3 у розмірі 24 000 доларів США, який згідно складеного графіку ФОП ОСОБА_4 повинен був повністю повернутий ОСОБА_3 до 25 грудня 2014 року у звязку з неналежним виконанням укладеного між ними договору №06/02-14.

Аналізуючи графік розрахунків від 24.09.2014 р. та оцінюючи його у сукупності з іншими доказами суд не погоджується із доводами ОСОБА_3 про отримання ним від ФОП ОСОБА_4 відступного у вигляді автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT, реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки як встановлено судом такий автомобіль був переданий ФОП ОСОБА_4 у тимчасове користування для ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобовязання ФОП ОСОБА_4 з повернення отриманої ним від ОСОБА_3 попередньої оплати.

Відповідно до ст.600 ЦК України зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюється сторонами.

Вищевказаний автомобіль як на час його передачі у тимчасове користування, так і на даний час продовжує перебувати у власності ОСОБА_4 та зареєстрований за останнім, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія САК №823040, а відтак суд приходить до переконання, що складений ФОП ОСОБА_4 документ із назвою «Графік розрахунків» за формою та змістом не містить ознак, які властиві для відступного, а тому і висновок ОСОБА_3 про припинення грошового зобовязання з повернення попередньої оплати внаслідок передачі відступного є невірним.

Беручи до уваги викладене, за відсутності належним чином оформленого забезпечення виконання грошового зобовязання з повернення ФОП ОСОБА_4 24000 доларів США у вигляді застави належного на праві власності автомобіля, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для володіння та користування ОСОБА_3 вищевказаним автомобілем, а відтак останній підлягає поверненню власникові.

ОСОБА_3Є звертаючсь до суду з позовом про стягнення боргу вказував, що сума боргу склала: 24 000 доларів США основного боргу та 690 доларів США 3% річних, а всього 24 690 доларів США, що враховуючи курс долара США на 01.12.2015 року - за 1 долар 23,948086 грн : 24 690 доларів США х 23,948086 грн = 591 278,24 грн. Просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму основного боргу в сумі 24000 доларів США, 3% річних в сумі 690 доларів США, а всього 24 690 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 01.12.2015 року складає 591 278,24 грн. та судовий збір в сумі 5 912, 78 грн.

У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненям фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Проводячи розрахунок 3 % річних суд виходив з наступного, що він розраховується за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де :

С сума заборгованості,

Д кількість днів прострочення,

-сума заборгованості з 15.11.2014 р. по 24.12.2014 р. складає 12000 дол. США,

-кількість днів прострочення складає: з 15.11.2014 р. по 24.12.2014 р. 40 днів.

Сума санкції = 12000 х 3 х 40 : 365 : 100

Сума санкції = 39,45 дол. США

сума заборгованості з 25.12.2014 р. по 01.12.2015 р. складає 24000 дол. США

кількість днів прострочення складає: з 25.12.2014 р. по 01.12.2015 р. 342 дні.

Сума санкції = 24000 х 3 х 342 : 365 : 100

Сума санкції = 674,63 дол. США

Загальна сума санкцій 39,45 дол. США + 674,63 дол. США = 714, 08 = 714 дол. США. Отже загальна сума 3% річних мала становити 714 доларів США, однак позивач ОСОБА_3 просив суд стягнути 3 % річних, що становить 690 доларів США, а тому суд вважає, що саме вказану суму позивачем слід стягнути, виходячи з вимог ст.11 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.600,837,863,901 ЦК України, ст.ст.10,11,57,60,212-213,218 ЦПК України суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_15 суму боргу 24 690 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 1 січня 2015 року становило 591 278 гривень 24 копійки та 5912 гривень 78 копійок судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання зобовязання за договором № 06/02-14 від 06 лютого 2014 року виконаними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Відмовити у визнанні виконаними зобов'язання, що виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно договору № 06/02-14 від 06 лютого 2014 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 автомобіль марки PEUGEOT EXPERT, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 823040.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 890 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_16