Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/870/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

13.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.

суддів Авраменко Т.М., Суржика М.М.

секретар Гусак О.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначала, що 12 листопада 2009 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме частина квартири в селі Володимирівка Петрівського району та земельна ділянка на території Ганнівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Вона є спадкоємицею першої черги за законом, однак пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини у звязку з хворобою. Посилаючись на поважність причин пропуску строку, просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4 (а.с.1-2).

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.56-57).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення її позову (а.с.61-63).

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник не прибули. Представником позивача надано письмову заяву про те, що апеляційну скаргу підтримують і просять її задовольнити, а розгляд справи здійснити у їх відсутність.

Представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2, яка народилася 02 листопада 1971 року, є рідною донькою ОСОБА_4, яка померла 12 листопада 2009 року (а.с.4,5).

Відповідач ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача та донькою спадкодавця - ОСОБА_4.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з ? частки квартири № 2 у с. Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області по вул. С.Конончука, 13 та із земельної ділянки, розташованої на території Ганнівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області (а.с.6).

Згідно повідомлення Петрівської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_4, яка померла 12 листопада 2009 року, заведена за № 50/2010 року. Заяву про прийняття спадщини в період шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця подала ОСОБА_3 (а.с.28).

21 червня 2010 року ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно на ? частки квартири та на земельну ділянку (а.с.50,51).

20 листопада 2012 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.52).

Після отримання ОСОБА_3 у 2010 році в установленому законом порядку свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_2 лише у 2015 році звернулась до Петрівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, листом від 05 листопада 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у звязку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.6).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст., ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами для застосування положень ст. 1272 ЦК України є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки причини пропуску строку на прийняття спадщини зазначені позивачем, не можна визнати поважними.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає нормам матеріального права, що регулюють дані правовідносини та ґрунтується на доказах, які є в матеріалах справи.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 не проживала на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем, знала про дату смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України позивач мала б звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто не пізніше 12 травня 2010 року.

Як причину, яка не дала їй можливість прийняти спадщину у передбачений законом строк, позивач зазначила стан здоровя, що завадив їй вчинити таку дію, а саме перебування на амбулаторному лікуванні в Ярошівській ЛАЗПСМ з 06 травня 2010 року по 14 травня 2010 року з діагнозом ГРВІ та гострим тонзилітом (а.с.8).

Разом з тим, обставини щодо амбулаторного лікування, не вказують на обєктивну неможливість подати відповідну заяву до нотаріальної контори. Доказ, який би вказував, що в силу стану здоровя позивач фізично не могла вчинити таку дію з огляду на характер хвороби та її важкість за медичними показами, в матеріалах справи відсутній, як і доказ існування у позивача інших непереборних, істотних обставин протягом основного строку для прийняття спадщини.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача, відповідач повідомляла особисто сестру про необхідність подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті матері. Повідомила її про те, що сама таку заяву подала, нагадувала про закінчення строку прийняття спадщини. Пізніше повідомила позивача про отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом. Ставила до відома про те, що продала успадковану нею частину квартири. І лише тоді, коли відповідач відмовила на прохання позивача продати успадковану земельну ділянку, позивач у 2015 році звернулась спочатку до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а після відмови нотаріуса до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції повно і всебічно зясував обставини справи, оцінив докази в їх сукупності та прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не доведено наявність поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини протягом встановленого законом строку.

Суд дослідив надані докази у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давали б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться лише до переоцінки доказів.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307. ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя підпис ОСОБА_5

Судді підписи ОСОБА_6

ОСОБА_7