Справа № 159/2652/16-ц
Провадження № 2/159/1008/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 02.06.01 р. н., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 15.05.15 р. він розірвав шлюб, що був укладений з відповідачем 18.08.2 000 р.. За час шлюбу у сторін народилась дитина дочка ОСОБА_5, 01 р. н., яка проживає разом з ним, перебуває на його утриманні. На протязі тривалого проміжку часу відповідач про дитину, її фізичний і духовний розвиток не піклується: долею, успіхами, станом здоров»я, навчанням, підготовкою до самостійного життя останньої не цікавиться, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Відповідач із дитиною не спілкується у належному та необхідному обсязі, не надає дитині доступу до культурних та ін. духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти тощо. Відповідач систематично зловживає спиртним, веде антисоціальний, напівбродячий спосіб життя, створює своїми діями та бездіяльністю умови, що є неможливими та неприпустимими для нормального розвитку дитини. Зазначає, що поведінка та спосіб життя відповідача є аморальними, у останньої немає бажання працювати та утримувати дитину. Ним перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною, в утриманні та вихованні дитини не створювались, наведене вище свідчить про можливість, але небажання відповідача виконувати батьківські обов»язки. Нехтування відповідачем батьківськими обов»язками, на його думку, принижує гідність дитини, а наявність у відповідача таких прав - може у подальшому призвести до негативних наслідків морального та правового характеру для дитини. Відповідач використовує свої права на шкоду дитині. Покликаючись на ч. 2 ст. 141, ст. 180, ч. 4 ст. 155 СК України, просить позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаної вище дитини.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснив, що відповідач на протязі тривалого проміжку часу не цікавиться вищевказаною своєю дитиною, яка перебуває на його утриманні; веде аморальний спосіб життя - вчинила насильство у сім»ї як по відношенню до дитини сторін, так і по відношенню до нього. Місце фактичного проживання відповідача на даний час невідоме. Відповідач не лише не цікавиться навчанням дитини, а й своєю поведінкою у побуті та у громадських місцях спричиняє сором для дитини. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача позов підтримав повністю. Суду пояснив, що відповідач на протязі тривалого проміжку часу не цікавиться вищевказаною своєю дитиною, яка перебуває на утриманні відповідача; веде аморальний спосіб життя. На засідання комісії по розгляду питання позбавлення її батьківських прав відповідач не з»явилась жодного разу, хоча належно оповіщалась, прибувала не на засідання комісії, а - перед початком засідання - і у нетверезому стані. Вважає, що в інтересах дитини позбавлення відповідача батьківських прав. Просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила, письмового заперечення проти позову до суду не подала.

На думку суду, з огляду на позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, розгляд справи можливий у відсутності відповідача, відповідно до положень ст. ст. 224 228 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, думку самої неповнолітньої ОСОБА_3, яка пояснила, що матір її життям та навчанням не цікавиться тривалий проміжок часу, постійно зловживає спиртним та неналежно поводить себе у побуті та у громадських місцях, чим викликає у неї негативні емоції та відчуття сорому, а тому переконана, що її інтересам відповідатиме позбавлення матері батьківських прав; дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що заявлені вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Та обставина, що відповідач є матір»ю неповнолітньої ОСОБА_3, 02.06.01 р. н., стверджується копією свідоцтва про народження вказаної вище дитини.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як слідує з копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 15.05.15 р. у цивільній справі № 159/588/15 ц провадження № 2/159/345/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 08.06.15 р., шлюб між батьками неповнолітньої ОСОБА_3 було розірвано у судовому порядку.

Як слідує з довідки № 922 від 14.06.16 р., виданої РЖКП 1 (м. Ковель Волинської області), відповідач зареєстрована у складі сім»ї позивача, як і неповнолітня ОСОБА_3.

Із тексту копії довідки № 44 від 22.03.16 р., виданої ЗОШ I III ст. № 10 м. Ковеля Волинської області управління освіти виконкому Ковельської міськради Волинської області, відповідач не цікавиться навчанням неповнолітньої ОСОБА_3. Вихованням дочки займається позивач як її батько.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Ковеля Волинської обл. від 30.05.16 р. № 148 1. 20, є доцільним та відповідає інтересам неповнолітньої дитини позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3, 01 р. н..

Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Як слідує з копій листів № 1 125/56/01 16, 761/56/01 - 16 від, відповідно, 12.05.16 р., 31.03.16 р., Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, відповідач у 2014 2016 р. р. неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, насильство у сім»ї, а також за невиконання обов»язків щодо виховання дитини, перебувала на обліку як сімейний насильник.

Хоча позивачем не надано суду доказів того, що відповідач була піддана адмінстягненню за вищезазначеними нормами КУпАП у 2014 2016 р. р., однак, суд, аналізуючи у сукупності надані суду докази, що характеризують відповідача в частині її поведінки у побуті (насильство у сім»ї), щодо її ставлення до виховання неповнолітньої дочки (ч. 1 ст. 184 КУпАП), міркування самої неповнолітньої, висловлені в судовому засіданні 16.08.16 р., приходить до висновку, що байдужість відповідача до питань, пов»язаних з її неповнолітньою дитиною, безсумнівно, свідчить про неналежне невиконання відповідачем своїх батьківських обов»язків щодо неповнолітньої ОСОБА_3, 01 р. н. на протязі досить тривалого проміжку часу, та відповідність найвищим інтересам дитини - задоволення закладеного позову.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню вищезазначеної своєї неповнолітньої дитини без поважних причин тривалий час. Вона мала, на думку суду, можливість виконувати свій обовязок по вихованню дитини, однак, ухилялась від виконання цього обовязку на протязі тривалого проміжку часу, виявляючи байдужість як в частині виховання дитини, та і у частині забезпечення належної сімейної атмосфери, де виховується дитина; належного піклування питанням навчання дитини і доказів протилежного у розпорядженні суду немає.

А тому позбавлення відповідача батьківських прав щодо вказаної вище неповнолітньої дитини є доцільним, не суперечить інтересам дитини. На думку суду, це відповідатиме найвищим інтересам дитини з огляду на необхідність її захисту, що стверджено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини.

З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 61, 212 - 218, 224 228, 88 ЦПК України, ст. ст. 11, 16 ЦК України, ст. ст. 152, 165, ч. 5 ст. 167, ч. 2 ст. 141, ст. 142, ч. 4 ст. 155, п. 2 ч. 1 ст. 164СК України, преамбулою Конвенції ООН про права дитини, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

ОСОБА_4, 18.06.79 р. н., позбавити батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, 01 р. н..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) грн. 20 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подання в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

У цьому випадку строк на апеляційне оскарження починається з дня винесення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий:ОСОБА_6