Справа № 629/2467/16-ц
№ провадження 6/629/56/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Попова Олексія Григоровича,

за участі секретаря судового засідання Габор В.В.,

розглянувши подання державного виконавця Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,-

встановив:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернувся з поданням державний виконавець Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань та просить постановити ухвалу, якою тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобовязань за виконавчим документом гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Справу слухати за відсутності представника відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Статтею 11 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З урахуванням положень вищенаведених нормативний актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця, у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Дослідженням доказів, які надані суду державним виконавцем, встановлено, що 01.02.2015 року до Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшли: наказ №904/7495/14 від 25.11.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Долфі-Україна» в розмірі 5447,64 грн. та наказ №904/7495/14 від 25.11.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Долфі-Україна» в розмірі 1000,00 грн.. 01.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень ВП№46023304 та ВП №46023844. Копії зазначених постанов того ж дня були направлені ОСОБА_1. По виконанню даних наказів суду державним виконавцем були проведені виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: направлено запити щодо відкритих розрахункових розрахунків, отримання доходів, перебування на обліку у пенсійному фонді, транспортних засобів, нерухомого майна, земельних ділянок. Згідно відповіді ДПС України інформація про джерела доходів боржника відсутня, рахунків не має, згідно відповіді Пенсійного Фонду України боржник не є пенсіонером. Згідно інформації Державного реєстру речових прав нерухоме майно за боржником не зареєстровано. У звязку з тим, що до відділу надійшло 2 виконавчих документа, щодо одного й того ж самого боржника, 08.02.2015 року, згідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про обєднання у зведене виконавче провадження. Згідно відповіді Управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області від 02.04.2015 року земельні ділянки за ОСОБА_1 на території м. Лозова і Лозівського району не обліковуються. Згідно відповіді АДБ боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, мікрорайон 2АДРЕСА_1. Для перевірки майнового стану боржника державним виконавцем були здійсненні виходи за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 2АДРЕСА_1. За результатами здійсненого виходу було встановлено відсутність мешканців будинку (акти державних виконавців від 25.02.2015 року, 26.05.2015 року, 25.04.2016 року). 01.06.2016 року державним виконавцем було виявлено, що ОСОБА_1 здає земельну ділянку в оренду ТОВ «Лозівське ХПП». 01.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника, які було направлено простою кореспонденцією головному бухгалтеру ТОВ «Лозівське ХПП». До теперішнього часу борг, виконавчий збір та витрати не сплачені.

Оскільки тимчасове обмеження права виїзду може застосовуватися за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання рішення, суд вважає, що державним виконавцем повинні бути надані суду докази, які свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання обов'язків по виплаті боргу за рішенням суду. Але з наданих суду доказів не вбачається, що боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження, відсутні докази отримання нею копії постанови про відкриття виконавчого провадження, здійснення викликів боржника державним виконавцем, а також, що боржник своїми свідомими діяннями чи бездіяльністю ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду. Доводи, які свідчать про ухилення від виконання боржником рішення відсутні і у самому поданні державного виконавця .

З урахуванням того, що законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у її конституційному праві на виїзд за межі України.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 Цивільного кодексу України, п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 197, 377-1 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів, з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Олексій Григорович Попов