Справа №489/5583/15-ц 17.02.2016 17.02.2016 17.02.2016
Справа № 489/5583/15-ц
Провадження №22-ц/784/476/16 Суддя першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Категорія 2 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Самчишиної Н.В.

із секретарем: Гордійчук С.С.

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

Позивачка зазначала, що з 8 серпня 1998 року по 29 листопада 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від подружнього життя мають доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. За період шлюбу за спільні кошти у 2000 році, було придбано 9/20 часток житлового будинку НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1.

Посилаючись на викладене, на те, що вказана частина житлового будинку є спільною сумісною власністю, а дійти згоди щодо її поділу добровільно не має можливості позивачка, просила суд визнати за нею право власності на 9/40 частин житлового будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просив рішення суду залишити без змін, а мотивувальну частину доповнити висновком про відсутність доказів придбання 9/20 частин спірного житлового будинку за спільні кошти подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що договір купівлі-продажу частки житлового будинку нотаріально посвідчений не був, докази дійсності угоди та належності майна відповідачу відсутні.

Проте, з таким висновком погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що з 08 серпня 1998 року по 29 листопада 2011 року позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано (а.с. 3-4).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

17 квітня 2000 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір №922 купівлі-продажу 9/20 частин житлового будинку НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1, який зареєстровано Універсальною біржею «Південь» (а.с.48).

Право власності на зазначену частину житлового будинку зареєстровано КП ММБТІ за відповідачем 18 квітня 2000 року (а.с.48 зв).

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Відповідно до статей 16, 17 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Аналогічне зазначено в ст. 60, 70 СК України, відповідно до яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Реєстрація Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за відповідачем права власності на спірну частину будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на квітень 2000 року не суперечила чинному законодавству.

Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Оскільки покупець ОСОБА_5 повністю виконав умови договору купівлі-продажу частини житлового будинку, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в ММБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася.

Отже, відповідач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на спірну частину будинку і правомірно володіє нею.

Статтею 392 діючого ЦК України передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зважаючи на те, що спірна частина будинку була набута відповідачем в період шлюбу з позивачкою, тому згідно з вимогами ст. 22 КпШС і ст.16 Закону України «Про власність»ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак позивачка має право її 1/2 частину.

На вказане суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення вимог шляхом визнання за сторонами права власності на ? частину 9/20 частин житлового будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 по 9/40 частин за кожним.

Доводи відповідача про те, що вказана частина будинку придбана за його особисті кошти у розмірі 4700 дол. США до реєстрації з позивачкою шлюбу не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин не надано. Надана розписка від продавця ОСОБА_7 про отримання 5 червня 1998 року від ОСОБА_5 грошей у розмірі 4700 дол. США за 9/20 частин спірного житлового будинку датована лише 28 вересня 2015 року (а.с 38).

Крім того, в договорі купівлі-продажу зазначено, що за домовленістю сторін 9/20 частин житлового будинку продані за 2000 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 511,56 грн. (243,60 грн. за подання позову + 267,96 грн. подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності на ? частину 9/20 частин житлового будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 по 9/40 частин за кожним.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 511, 56 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: