Провадження № 2/263/2454/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року м. Маріуполь Донецької області
26 грудня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., за участю секретаря Тгкачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач ТОВ «Дата ОСОБА_1» в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту.
До позовної заяви додане клопотання, в якому представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 просить розглядати справу за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, проти заочного рішення не заперечує.
ОСОБА_5 до суду не з'явився. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає положенням ч.5ст.75 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність представника позивача та відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
За правилами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Підпунктом 2.2 Розділу №1 Договору встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 14,99% річних; тип процентної ставки -фіксована.
За п.2.8 Розділу №1 Договору комісійна винагорода банку за управління кредитом, користування кредитом становить 2,88% грн. від суми кредиту
Пунктом 2.6 Розділу №1 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, проценти за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за цим договором сплачуються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невід'ємною частиною.
При цьому відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами зазначеного договору, графіком погашення заборгованості, та, підписавши їх, погодився з їх умовами та зобовязалася виконувати його умови та у випадку повного або часткового прострочення повернення кредиту, та/або сплати процентів за користування ним та /або комісій (п.13 Розділу № 2).
Стаття 1077 ЦК України передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта.
Згідно ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
30 вересня 2014 року між ПАТ «ОСОБА_4 банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Дата ОСОБА_1» (фактор) передав грошові кошти в розпорядження ПАТ «ОСОБА_4 банк» (клієнту) як плату, а клієнт відступив факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
08 грудня 2014 року між ПАТ «ОСОБА_4 банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року, якою доповнено перелік договорів, що відступаються, до якого включено кредитний договір №500399420 від 05.08.2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_2
Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата ОСОБА_1» набуло статусу нового кредитора за договором №500399420 від 05.08.2013 року, позичальником згідно якого є відповідач ОСОБА_6
- 6203,12 грн. - заборгованість за відсотками;
- 2400 грн. неустойка (штраф)
Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №500399420 від 05.08.2013 року.
Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору.
Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача.
У задоволенні стягнення штрафу у розмірі 2400 відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто з відповідача не підлягає стягненню штраф у розмірі 2400 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 525, 526, 530, 610, 611, 627, 629, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1080 ЦК України, ст. ст.10,11,60, 88, 212-215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана в перебігу десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.І.Скрипниченко