АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Білич І.М., Вербової І.М.

при секретарях: Литвиненко Р.С., Горак Ю.М.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №9-7VN/06-2006H від 09 червня 2006 року у розмірі 18 710 доларів США 82 центи та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 27 966, 92 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, неправильну оцінку доказів, просить заочне рішення скасувати, провадження у справі закрити.

Справа № 756/10263/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1079/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Д.Г. Камбулов
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно встановлені фактичні обставини справи, не встановлено дійсний розмір заборгованості позичальника перед позивачем. Зазначила про те, що нею виконано зобов'язання у повному обсязі, а суд ухвалив рішення на користь позивача не врахувавши відсутність самого боргу.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити з викладених підстав.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу відхилити, заочне рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомив, будь - яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. Неявка зазначеної особи в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У силу статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.06.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №9-7VN/06-2006Н, відповідно до умов якого, Банк надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 70 000,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09.06.2016 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,0% річних. По закінченню цього строку та кожного наступною місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених договором.

Відповідно Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця.

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 26.02.2009 року укладеною між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця.

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 02.10.2009 року укладеною між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж 02.11.2009 року по 02.04.2010 року в розмірі - 564,45 доларів США, з 02.05.2010 року до кінця терміну дії договору - 1 030,00 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 02-го числа кожного місяця. Сторони домовились, що для ідентифікації договору може застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні №0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме №1.

02.10.2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором було укладено Договір поруки №240267, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є солідарною.

Як вбачається, свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 70 000,00 доларів США, шляхом перерахування їх на особовий рахунок за заявами позичальника про видачу кредиту.

Зобов'язання за кредитним договором позичальником не виконані належним чином, у зв'язку з чим станом 04.08.2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 18 710,72 доларів США та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 27 966,92 грн.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.7.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредитом, та/ або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

28 травня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 04.08.2015 року, вимоги банку залишені без задоволення, заборгованість не погашена.

Оскільки позичальником зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів не виконані, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором і наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено дійсного розміру заборгованості позичальника перед позивачем спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи та враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення. Так, встановлюючи наявність факту заборгованості позичальника, судом першої інстанції взято до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договорам та виписки банку по особовому рахунку позичальника. У розрахунку зазначені усі складові для обчислення суми заборгованості - це період нарахування, основна сума кредиту, процентна ставка, сума нарахованих процентів, сума погашених кредиту та процентів, а також сума нарахованих та несплачених платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором становить 18 710,82 дол.США (17 103,32 дол.США кредитна заборгованість + 1 607,50 дол.США заборгованість по процентам ) та 27 966, 92 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (24 363,98 грн. пеня за прострочення сплати кредиту + 3 602,94 грн. пеня за прострочення сплати процентів).

Колегія суддів не бере до уваги доводи відповідача про те, що розрахунки заборгованості позивача не відповідають дійсності, оскільки, відповідно до вимог ст.ст.58, 60 ЦПК України, ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів того, що на дату постановлення заочного рішення суду у неї була відсутня заборгованість за даним кредитним договором, або її розмір складав меншу суму.

Таких доказів не було зібрано і під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Так, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2016 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, було призначено у справі почеркознавчу експертизу з метою встановлення чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у заяві № 808 на видачу готівки від 09.06.2006 року та у заяві №11 на видачу готівки від 08.09.2006 року самою ОСОБА_2 чи іншою особою, оскільки ОСОБА_2 заперечувала що вона отримувала готівку за даними квитанціями, а тому і не повертала вказані в них суми Банку.

Згідно висновку експерта № 3-25/11 за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи від 25.11.2016 року встановити чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у заяві № 808 на видачу готівки від 09.06.2006 року та у заяві №11 на видачу готівки від 08.09.2006 року самою ОСОБА_2 чи іншою особою не виявилось можливим з причин, викладених в п.1 та п.2 дослідницької частини цього висновку (пояснити походження розбіжностей і визначити їх усталеність експерт не зміг через малий обсяг досліджуваного графічного матеріалу та виконання почерком простої будови).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_2 не довела суду того, що вона не отримувала від банку 18 000 дол.США за вказаними вище заявами, вона не довела суду того, що підпис у вказаних заявах виконаний не нею, а іншою особою. Крім того, ОСОБА_2 не надала суду доказів, які б свідчили про те, що вона повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором, або про те, що її заборгованість за кредитним договором складає меншу суму, ніж визначив банк.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала та у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, а ОСОБА_4, як поручитель, несе солідарну з позичальником відповідальність, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, заочне рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: