Справа № 202/516/16-ц
Провадження № 2/202/853/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі. В обґрунтування своїх вимог у позові позивачка посилається на те, що їй належить на праві власності 1/3 частка, а відповідачу 2/3 частки домоволодіння № 90 по вул. Кривоноса у м. Дніпропетровську. У їх спільному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 366 кв. м. У добровільному порядку вони не можуть визначити порядок користування земельною ділянкою і тому просила поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 49 кв. м. з господарськими будівлями, які знаходять за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кривоноса, 90, передавши ОСОБА_1С та ОСОБА_2 і визнавши за ними право приватної власності на відокремлені частини житлового будинку та господарські споруди, що відповідають розміру 1/3 та 2/3 частки кожної із сторін у спільному майні; виділити в натурі ОСОБА_1 1/3 частку земельної ділянки № 90, що знаходиться по вул. Кривоноса у м. Дніпропетровську, площа якої складає 0,0366 га, кадастровий номер :04:105:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій відповідно розміщена відокремлена частка житлового будинку, що передається ОСОБА_1 в результаті його поділу в натурі; покласти на відповідача судові витрати та витрати за проведення експертизи.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2015 року належить на праві власності 1/3 частка домоволодіння № 90 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську та 1/3 частка земельної ділянки за цією ж адресою, ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2015 року належить на праві власності 2/3 частки домоволодіння № 90 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську та 2/3 частки земельної ділянки за цією ж адресою.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Між співвласниками не досягнуто домовленості щодо порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0366 га, яка була виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку по вул. Кривноса № 90 у м. Дніпропетровську. Для визначення варіантів порядку користування земельної ділянки судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку №1983/84/85/86 судової будівельно-технічної експертизи від 04.10.2016 року експертом було визначено, що враховуючи планування житлового будинку, вимоги нормативної літератури, що предявляються до окремих ізольованих квартир, розділ житлового будинку № 90 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську з виділом в натурі по 2/3 та 1/3 частки та варіант розподілу земельної ділянки площею 0,0366 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку № 90 та господарських будівель по вул. Кривоноса у м. Дніпропетровську відповідно до часток 2/3 та 1/3 неможливий.

Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 377 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. ст. 11,15, 60, 88, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко