22-ц/775/921/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Овчиннікова О.С.
Доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.

суддів : Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.,

секретар Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішення, дій та бездіяльності головного державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобовязання виконати певні дії, стягнення судових витрат, заінтересовані особи - Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою.

Вказував на те, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року частково задоволено його вимоги до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» і зобовязано відповідача видати довідку про його роботу на зазначеному підприємстві, а також стягнуто з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 200 грн.; компенсацію за відрив від звичайних занять 20 грн. 06 коп., добові 731 грн. 76 коп. та в дохід держави судовий збір в розмірі 1 023 грн. 12 коп.

У звязку з невиконанням судового рішення він звернувся зі скаргою до суду і ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року було зобовязано головного державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрити виконавче провадження щодо виконання рішення апеляційного суду.

3 березня 2016 року виконавче провадження було відкрито, але його про це повідомлено не було. На час звернення до суду він не отримав довідку підписану керівником і засвідчену печаткою підприємства про роботу у відповідача із зазначенням в ній його ідентифікаційного номеру та йому не доплачено 4 грн. 76 коп.

Постановою головного державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 22 липня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року, закінчено з посиланням на повне виконання рішення суду.

З урахуванням зазначеного, заявник просив визнати неправомірними рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо неповідомлення в порядку ст. 389 ЦПК України його та суд про виконання ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року та невиконання, в тому числі, в передбачений законом строк, рішення апеляційного суду від 16 грудня 2015 року та винесення незаконної, необґрунтованої постанови про закінчення виконавчого провадження; просив скасувати цю постанову, зобовязати головного державного виконавця відповідно до вимог закону повідомити його та суд про виконання ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року, відновити виконавче провадження щодо виконання зазначеного рішення апеляційного суду, надіслати йому копію постанови про відновлення виконавчого провадження, провести виконавчі дії щодо виконання рішення апеляційного суду, а також стягнути на його користь з Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області судові витрати.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року, з урахуванням ухвали суду від 10 листопада 2016 року про виправлення описок, скарга ОСОБА_1 задоволена частково:

- визнано дії головного державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови ВП № 50008377 від 22 липня 2016 року про закриття виконавчого провадження неправомірними;

- скасовано постанову ВП № 50008377 від 22 липня 2016 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу № 221/1727/13ц від 16 грудня 2015 року;

- зобовязано Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в порядку виконання вимог ст. 389 ЦПК України повідомити суд та заявника ОСОБА_1 не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду про виконання ухвали суду від 23 лютого 2016 року в справі № 221/513/16-ц (провадження 4-с/221/2/2016);

- стягнуто з Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати: компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 94 гривні 84 копійок, витрати на відрядження добові в розмірі 1929 грн. 20 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновкам суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні скарги. Вважає, що рішення апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року виконано, оскільки довідка ОСОБА_1 про роботу на підприємстві видана та необхідні виплати проведені структурним підрозділом КП «Компанія «Вода Донбасу», а саме, Волноваським виробничим управлінням водопроводно-каналізаційного господарства.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу суду в частині розміру відшкодування судових витрат, а саме, просить стягнути з Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на його користь компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 187 гривень 84 коп., добові 2 480 грн. 40 коп., а всього 2 668 грн. 24 коп. Одночасно заявник просить про постановлення окремої ухвали у справі.

Сторони про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином; подали письмові заяви та просили розглянути справу у їх відсутність, тому апеляційний суд, з урахуванням вимог ст.305 ЦПК України, розглянув справу у відсутності ОСОБА_1, представників Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та КП «Компанія «Вода Донбасу».

Заслухавши доповідь судді, представника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задоволенню не підлягає, а скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року зобовязано Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» видати ОСОБА_1 довідку про його роботу у Волноваському райводоканалі інспектором по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими з 12 січня 1999 року по 13 лютого 1999 року і розміром заробітної плати в сумі 200 гривень в місяць; стягнуто з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 200 гривень, у рахунок компенсації за відрив від звичайних занять 20 гривень 06 копійок, добових 731 гривню 76 коп.

З наданої копії довідки про роботу ОСОБА_1 від 22 лютого 2016 року №01/29 вбачається, що вона видана директором Волноваського виробничого управління водопроводно-каналізаційного господарства ОСОБА_4 та скріплена печаткою даного структурного підрозділу (а.с.16).

Відповідно до платіжного доручення №161 від 1 березня 2016 року платником Волноваським виробничим управлінням водопроводно-каналізаційного господарства перераховано кошти загальною сумою 951 гривень 82 коп. ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно з довідкою № 9ВМ3-G16K-MUPM-NC7E від 15 серпня 2016 року на рахунок ОСОБА_1 було зараховано 947 гривень 06 коп. (а.с.50).

22 липня 2016 року головним державним виконавцем Крушеницькою В.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням рішення суду (а.с.3).

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 та визнаючи постанову про закінчення виконавчого провадження незаконною, суд першої інстанції виходив з того, що рішення апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року виконано не відповідачем у справі - Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу», а іншою особою. Тому, погодитися з постановою державного виконавця Крушеницької В.А. про закінчення виконавчого провадження не можна.

Колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 та захист його порушеного права шляхом визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про закриття виконавчого провадження.

При вирішенні спору судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права і, зокрема, ст.15 ЦПК України, ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 1-4,25,30,39,50,52 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з виконавчого листа від 16 грудня 2015 року обовязки по видачі ОСОБА_1 довідки про його роботу на підприємстві та стягнення коштів на його користь покладалося на Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», як відповідача у справі, а не на Волноваське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства, яке видало заявнику довідку та перерахувало кошти не в повному обсязі (а.с.16,40).

Крім того, зі справи вбачається що за рішенням апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» було зобовязано видати довідку про роботу ОСОБА_1 з 12 січня 1999 року по 13 лютого 1999 року, а Волноваське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства видало таку довідку про роботу заявника з 12 січня 1999 року по 11 лютого 1999 року (а.с.16).

Доводи апеляційної скарги Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що Волноваське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства є структурною одиницею Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» і мало право виконувати судове рішення від свого імені, з посиланням на довіреність від 18 грудня 2015 року, видану Генеральним директором Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на імя директора Волноваського виробничого управління водопроводно-каналізаційного господарства, є непереконливими і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наведені вище норми права та встановлені обставини справи (а.с.97).

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи судове рішення, з урахуванням доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, колегія вважає їх слушними, оскільки при визначенні судом суми витрат, які підлягали відшкодуванню заявнику у звязку з явкою до суду добові та витрати за відрив від звичайних занять, у наведених судом розрахунках допущено помилки.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Граничні розміри компенсації за судовими рішеннями витрат сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду, відповідно до статей 85-87 ЦПК України визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 127 від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до п.5 вказаної постанови витрати повязані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Пунктом 3 додатку до постанови встановлено, що за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у звязку з явкою до суду граничний розмір обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Граничний розмір добових витрат на відрядження закріплений абз.4 пп.140.1.7 ст.140 Податкового кодексу України та знаходиться в прямій залежності від розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня звітного податкового року. Розмір витрат в межах України становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день.

Станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 грн.

Таким чином, розмір витрат на відрядження на один календарний день на особу у 2016 році складає 275 грн.60 коп.

ОСОБА_1 для прийняття участі у справі переїжджав до іншого населеного пункту, оскільки проживає в смт.Новотроїцьке, і приймав участь з 29 липня 2016 року по 24 жовтня 2016 року у 9 судових засіданнях, що підтверджується матеріалами справи, а тому він має право на сплату за рахунок Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області добових, розмір яких, становить 2 480 грн. 40 коп. (9 поїздок х 275,60).

Висновки суду про те, що ОСОБА_1 приїжджав до Волноваського районного суду Донецької області 7 разів, спростовується матеріалами справи і, зокрема, судовими повістками від 10 серпня 2016 року, 12 серпня 2016 року, 15 серпня 2016 року, 15 вересня 2016 року, 22 вересня 2016 року, 23 вересня 2016 року, 29 вересня 2016 року, 06 жовтня 2016 року та 24 жовтня 2016 року (а.с.36, 44, 69, 74, 79, 88, 95, 116, 125-126).

В ці дні ОСОБА_1 був відірваний від своїх звичайних занять 20 год.45 хв., а тому, виходячи з погодинної мінімальної заробітної плати 8,69 грн. (ст.8 Закону України від 25.12.2015 р. № 928-УІІІ), загальна сума, що підлягала стягненню на користь заявника за відрив від звичайних занять становила 177,71 грн. (8,69грн.х20,45 год.).

Отже з урахуванням викладених обставин та наведених норм права, судове рішення, в частині стягнення з Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрат, що повязані з явкою до суду, підлягає зміні зі стягненням на користь заявника добових в розмірі 2 480 грн. 40 коп. та компенсації за відрив від звичайних занять 177 грн.71 коп.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_1 заявник просив про ухвалення у справі окремої ухвали, однак колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки предметом перегляду апеляційного суду є ухвала Волноваського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року, в результаті перегляду якої не встановлено обставин, передбачених ст.ст.211,320 ЦПК України, для внесення окремої ухвали.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року, в частині стягнення з Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрат, що повязані з явкою до суду, змінити.

Стягнути з Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 добові 2480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн. 40 коп., компенсацію за відрив від звичайних занять 177 (сто сімдесят сім) грн.71 коп.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Л.М.Кочегарова

ОСОБА_5

ОСОБА_6