АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1707/16 Справа № 198/164/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи по справі - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Фермерське господарство "Зоря" Юр'ївського району Дніпропетровської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2З невиплачених в строк з 27 січня 2014 року по 03 лютого 2015 року, на підставі договору позики від 28 січня 2013 року, посвідченого Юрївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровим № 17, грошових коштів у розмірі 1 255 979, 45 грн., у тому числі : 1 015 979, 45 грн. - основний борг за договором (еквівалент 62 554 доларів США 73 центів, згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2015 року), 240 000 грн. - заборгованість зі сплати відсотків станом на 29.01.2015 року за останні 24 місяці, з розрахунку 2 % від 500 000 грн. (48 % за два роки за період з 28 січня 2013 року по 28 січня 2015 року), щомісячно, а також витрат, повязаних з нотаріальним вчиненням цього виконавчого напису в розмірі 5 200 грн., що становить загальну суму 1 261 179, 45 грн., вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 26 лютого 2015 року в м. Дніпропетровськ та зареєстрованим в реєстрі за № 377 - визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат по справі 365, 40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис за № 377 про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 невиплачених в строк з 27.01.2014 року по 03.02.2015 року , на підставі договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого Юрївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 17, грошових коштів в розмірі 1 255 979, 45 грн., в тому числі 1 015 979, 45 грн. - основний борг за договором (еквівалент 62 554 доларів США 73 центів згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2015 року), 240 000 грн. - заборгованість зі сплати відсотків, станом на 29.01.2015 року за останні 24 місяці, з розрахунку 2 % від 500 000 грн. ( 48 % за 2 роки за період з 28.01.2013 року по 28.01.2015 року), щомісячно, а також витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису в розмірі 5 200 грн., а всього на загальну суму 1 261 179, 45 грн. (ас. 150).

Вказаний виконавчий напис вчинений на підставі заяви , поданої відповідачем ОСОБА_2 нотаріусу ОСОБА_4 26.02.2015 року та доданих до заяви, в тому числі, - копії договору позики від 28.01.2013 року (ас. 151, 152), заяви від 05.09.2014 року на імя ОСОБА_3 про наявність станом на 05.09.2014 року заборгованості за договором позики в сумі 500 000 грн. (ас. 155), заяви на імя ОСОБА_3 про сплату заборгованості за договором позики від 04.02.2015 року (а.с. 156), копії розписки від 28.01.2013 року про отримання грошових коштів в розмірі 500 000 грн. (ас. 160), копії відповіді на запит за підписом керуючої Павлоградським відділенням ПАТ «Златобанк» від 30.01.2015 року, з якої вбачається, що за період з 28.01.2013 року по теперішній час на рахунок відповідача ОСОБА_2 відкритий в ПАТ «Златобанк» грошові кошти за договором позики від 28.01.2013 року ні від ФГ «Зоря» , ні від ОСОБА_3 не надходили (ас. 161), що підтверджено в судовому засіданні належно засвідченими копіями матеріалів виконавчого напису та документів до нього від 26.02.2015 року за реєстровим № 377 (ас. 149-168).

До звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису між позивачем та відповідачем існував спір щодо належного погашення заборгованості за договором позики від 28.01.2013 року.

Так, відповідно до умов договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 17, позичальник (ОСОБА_3Г.) зобовязався в строк до 27.01.2014 року повернути позикодавцеві ОСОБА_2 отримані від останнього грошові кошти в розмірі 500 000 грн., що еквівалентно, згідно офіційного курсу, 62 554 доларам 73 центам США, або 46 443 євро 57 центам, з нарахуванням 2 % від суми позики, щомісячно (ас. 7-8). Однак, у визначені договором строки сума позики позичальником повернута не була.

Проте, 18.07.2014 року на підставі платіжного доручення № 188 на банківський рахунок відповідача ОСОБА_2 № 4 в АБ «Украгазбанк» третьою особою по справі ФГ «Зоря» було перераховано 200 000 грн., при цьому 22.07.2014 року , аналогічним чином, за платіжним дорученням № 203 на рахунок відповідача ОСОБА_2 ФГ «Зоря» було перераховано 300 000 грн. (ас. 16, 17).

В звязку з тим, що при перерахуванні коштів була допущена помилка в призначенні платежу , 02.09.2014 року за № 693/1 керівником ФГ «Зоря» ОСОБА_3 на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено лист з проханням рахувати правильним призначення платежу у вищевказаних платіжних дорученнях саме повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року (а.с. 15).

Як вказав представник позивача, після повернення відповідачеві боргу в сумі 500 000 грн. останній направив на адресу позивача ОСОБА_3 заяву від 05.09.2014 року з вимогою сплатити йому борг за договором позики від 28.01.2013 року в сумі 500 000 грн., а також своїм листом від 22.09.2014 року повідомив позивача, що станом на 22.09.2014 року він дійсно отримав від ФГ «Зоря» грошові кошти в сумі 500 000 грн., але не згоден рахувати правильним призначенням платежу «повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року», оскільки ФГ «Зоря» не виступає в даному випадку ні поручителем, ні заставодавцем, ні стороною договору по переведенню боргу за договором позики на ФГ «Зоря», що підтверджено в судовому засіданні копіями вищевказаної заяви та листа (ас. 18, 19).

З матеріалів виконавчого напису, які надані нотаріусом (ас. 149 - 168), вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 останньому не надавалися ні лист ФГ «Зоря» від 02.09.2014 року № 693/1 стосовно допущеної помилки в призначенні платежу, ні лист відповідача на адресу голови ФГ «Зоря» ОСОБА_3 від 22.09.2014 року про незгоду зі зміною призначення платежу в платіжних дорученнях.

Так, з матеріалів справи також вбачається, що 26.02.2015 року та 27.02.2015 року позивачем ОСОБА_3 на адресу Юрївської державної нотаріальної контори направлені листи, в яких останній повідомляє про відсутність заборгованості за договором позики та його наміри найближчим часом звернутися до суду для захисту його прав у звязку з незаконними діями ОСОБА_2, який заявою від 04.02.2015 року повідомляє, що позика до теперішнього часу не повернута, що не відповідає дійсності, при цьому, вказані листи отримані нотаріальною конторою 27.02.2015 року за вхідними № 67/0146 , № 66/0116 (а.с. 21, 22).

В своїх запереченнях на позов, доданих до матеріалів справи (ас. 174-175) відповідач ОСОБА_2 вказує, що з позовними вимогами не згоден, оскільки в платіжних дорученнях від 18.07.2014 року та 22.07.2014 року вказано призначенням платежу «повернення фінансової безвідсоткової позики згідно договору № 0212/1 від 02.12.2013 року», що дійсно відповідає розрахункам по вказаному договору, при цьому 02.12.2013 року між ФГ «Зоря» та ОСОБА_2 дійсно було укладено договір безвідсоткової поворотної фінансової позики № 0212/1, згідно якого ОСОБА_2 перерахував ФГ «Зоря» безготівкові кошти в сумі 2 063 337, 16 грв., а тому вважає, що у ФГ «Зоря» не було жодних законних підстав вважати через два місяці після перерахування коштів в сумі 500 000 грн., що вони зараховані в погашення заборгованості саме за договором позики від 28.01.2013 року (ас. 177, 179).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд правильно виходив з того, що вищевказана заборгованість не є безспірною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявність листа ФГ "Зоря" , за підписом його керівника ОСОБА_3 , який одночасно є і позивачем по справі , на адресу відповідача стосовно допущеної помилки в призначенні платежу, з проханням рахувати правильним призначення платежу саме погашення фінансової позики за договором № 17 від 28.01.2013 року, наявність листів позивача на адресу Юрївської державної нотаріальної контори з повідомленням про відсутність заборгованості за договором позики, а також наявність листа відповідача на адресу ФГ «Зоря» Юрївського району в особі його керівника ОСОБА_3 з повідомленням про незгоду зі зміною призначення платежу - фактично свідчить про незгоду позивача з існуванням заборгованості за договором позики, а також про наявність спору між сторонами стосовно виконання умов договору позики в частині повернення заборгованості за договором позики, а відтак свідчить і про не безспірність заборгованості боржника.

Про те , що вказана заборгованість є не безспірною також свідчать додані до матеріалів справи представником позивача ОСОБА_5 - копія ухвали Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року, з якої вбачається, що судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ФГ «Зоря» про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно, при цьому договір застави майна є забезпеченням виконання зобовязань за договором позики від 28.01.2013 року та позивач просить звернути стягнення на майно як забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 28.01.2013 року (ас. 201, 203-205); ухвала Юрївського районного суду від 17.11.2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 та ФГ «Зоря» подали зустрічний позов до ОСОБА_2, третя особа по справі державний нотаріус Юрївської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору позики від 28.01.2013 року , визнання недійсним договору про внесення змін до договору позики від 28.01.2013 року, визнання недійсним договору застави майна (ас. 202, 206-210).

Крім того, відповідно до п. 2.3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 року встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як видно з матеріалів справи, письмова вимога про усунення порушень іпотекодавцю була направлена банком 04.02.2015 року(а.с.11), яка була отримана боржником 05.02.2015 року.

Однак виконавчий напис, на порушення вищевказаних вимог порядку, було вчинено нотаріусом раніше ніж через 30 днів з дня надіслання повідомлення - вимоги - 26.02.2015 року.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-141цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: