АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

04 серпня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, договору купівлі-продажу, відновлення становища,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року,

встановила:

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення КМР від 09.07.2009 р. «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києві, визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт про право власності на землю, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 06.10.2011 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зобов'язано ОСОБА_2 повернути на користь Київської міської ради вказану земельну ділянку.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_5, - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, заступник прокурора Святошинського району м. Києва зазначав, що рішенням Київської міської ради №852/1908 від 09.07.2009 р. громадянину ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у Святошинському районі. Вказане рішення є незаконним, оскільки ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення, проект відведення земельної ділянки не було погоджено із природоохоронним органом, проект землеустрою не отримав позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, в зв'язку з цим позивач просив визнати незаконним та скасувати вказане рішення, визнати недійсним Державний акт про право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.10.2011 р., а також відновити становище, яке існувало до порушення шляхом зобов'язання ОСОБА_2 повернути на користь Київської міської ради земельну ділянку.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набув у власність вказану земельну ділянку незаконно, з порушенням вимог закону, а тому і укладений ним в подальшому правочин зі ОСОБА_2 є недійсним.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 19, 20, 51, 52, 81, 84, 116, 118, 152 ЗК України, ст. 167, 346, 268 ЦК України, Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Доводи, викладені представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 є необґрунтованими, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Всі надані позивачем докази були предметом перевірки суду першої інстанції. З 05.11.1998 р. вказана земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення і рішення про зміну її цільового призначення Київською міською радою не приймалось. Відповідне порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень Київської міської ради про надання земельних ділянок відповідно до ст. 21 ЗК України.

Посилання представника ОСОБА_3 на пропуск позивачем строку позовної давності не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки в даному випадку на підставі ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині вирішення вимоги про зобов'язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку Київській міській раді, оскільки ділянка була ним продана ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу 23.01.2014 р. та з 10.02.2014 р. за ним зареєстровано право власності на неї (а/с181). Тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Також суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, про що позивачем було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. В ч. 5 ст. 153 ЦПК України закріплено, що про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року змінити та виключити з рішення вказівку про заборону ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії із земельною ділянкою по АДРЕСА_1

Рішення суду в частині вирішення вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення, скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вказаної вимоги відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 759/8821/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5430/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Кривов'яз А.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.