АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1875/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1005/16Головуючий у 1-й інстанції Чабаненко В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі Діхтяр Т.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача та третьої особи: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення; за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів, визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання іпотечного договору припиненим, припинення поруки за кредитним договором, зобов'язання повернути правовстановлюючі документи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що 30 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №PLL0GA, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 156 250 грн. з кінцевим строком повернення 30 вересня 2023 року зі сплатою відсотків, комісії, та інших винагород банку.

В забезпечення виконання зобов'язання за цим договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 30 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки №PLL0GA, згідно якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,9 кв. м.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_5 взятих за кредитним договором зобов'язань, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість, розмір якої станом на 09 квітня 2014 року складає 107 092 грн. 11 коп., ПАТ КБ «Приватбанк» просило в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, виселити відповідача з вищевказаної квартири.

У липні 2014 року ОСОБА_5П, звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просив визнати незаконним підвищення з 09 січня 2009 року процентної ставки за користування кредитом, стягнути з Банку понесені ним у звязку з таким підвищенням збитки в сумі 32636 грн.52 коп., зобовязати Банк видати довідку про одержання в повному обсязі виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, визнати кредитний та іпотечний договори такими, що припинили свою дію з 14 червня 2013 року та зобовязати Банк повернути оригінали правовстановлюючих документів, переданих згідно акта прийому-передачі від 30 вересня 2008 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 липня 2014 року позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17 вересня 2014 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано кредитний договір №PLL0GA від 30 вересня 2008 року таким, що припинив свою дію.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 вересня 2014 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання іпотечного договору таким, що припинив свою дію з 14 червня 2013 року, припинення поруки за кредитним договором, зобовязання повернути оригінали правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що ОСОБА_5 повністю виконав свої обовязки по кредитному договору та що банк без її згоди з 01 лютого 2009 року збільшив розмір відсоткової ставки за кредитним договором.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року позови обєднано в одне провадження.

У січні та лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь: збитки в сумі 5 787 грн. 43 коп., завдані порушенням умов договору в частині перерахування графіку погашення кредиту та невиконанням законодавства про захист прав споживачів; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь кошти в розмірі 480 грн.84 коп., надмірно сплачені 14 червня 2013 року та не розподілені Банком; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь кошти в розмірі 3 343 грн. 61 коп., незаконно зняті з його поточного рахунку; визнати відсотки за кредитним договором №PLL0GA від 30 вересня 2008 року та пеню, нараховані, починаючи з 14 червня 2013 року, такими, що нараховані незаконно; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» видати йому довідку про одержання в повному обсязі виконання зобовязання позичальника за кредитним договором №PLL0GA від 30 вересня 2008 року; визнати кредитний договір №PLL0GA від 30 вересня 2008 року таким, що припинив свою дію з 14 червня 2013 року. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відмовлено.

Позов ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію, задоволено частково.

Визнано кредитний договір №PLL0GA від 30 вересня 2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 таким, що припинив свою дію з 14 червня 2013 року.

Визнано пеню і штрафи, нараховані за кредитним договором № PLL0GA від 30 вересня 2008 року після 14 червня 2013 року незаконними.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 надмірно сплачені 14 чеврня 2013 року грошові кошти в сумі 480 грн. 84 коп. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5П, безпідставно зняті з поточного рахунку за період з 05 вересня 2014 року по 02 жовтня 2014 року грошові кошти в сумі 3 343 грн. 61 коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання іпотечного договору таким, що припинив свою дію, припинення поруки за кредитним договором, зобовязання повернути правовстановлюючі документи задоволено частково.

Визнано іпотечний договір квартири від 30 вересня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 за №3484, таким, що припинив дію 14 червня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість судового рішення внаслідок порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило змінити оскаржуване ним судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання кредитного договору припиненим, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити повністю; у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати. На дану апеляційну скаргу своє заперечення надав ОСОБА_5, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване ним судове рішення, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» частково задоволено.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 і ОСОБА_4 скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLL0GA від 30 вересня 2008 року в розмірі 107 092 грн. 11 коп. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 51,9 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, належну на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені Банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, за початковою ціною 250 000 грн., визначеною в п. 33.4 договору іпотеки, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами державних дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

В іншій частині у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 30 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №PLL0GA.

Відповідно до п. 8.1. цього договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 30 вересня 2008 року до 30 вересня 2023 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 182 500 грн. 00 коп. на наступні цілі: у розмірі 156 250 грн. на споживчі цілі, з них 150 000 грн. 00 коп. на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 4 500 грн. 00 коп. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 1 000 грн. 00 коп. для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 750 грн. 00 коп. для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 26 250 грн. 00 коп. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 6,60 % річних від суми зареєстрованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2. даного договору.

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду, в розмірі й у строки, зазначені в п. 8.1 цього договору. Якщо згідно п. 8.1 договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п. 8.1) від дня списання коштів із кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість за кредитним договором не проводиться.

Того ж дня між Банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за яким, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_4 передано в іпотеку належне їй нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру загальною площею 51,9 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За умовами, п. 2.4.1 кредитного договору, узгодженими сторонами, позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту. При цьому позичальник зобов'язаний сплатити банку суму процентів, суму винагороди відповідно до п. 8.1 цього договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором, виникла заборгованість, яка станом на 09 квітня 2014 року становить 107 092 грн. 11 коп., та складається з заборгованості по комісії за користування кредитом (винагорода за резервування) в розмірі 72 493 грн. 62 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 29260 грн. 77 коп., штрафів у розмірі 250 грн. та 5 087 грн. 72 коп., що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції, з урахуванням вищенаведених норм закону, вірно виходив з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, згідно якого вбачається, що позичальник достроково погасив кредит та станом на 14 червня 2013 року не мав заборгованості за кредитним договором.

В той же час, згідно цього ж розрахунку, станом на 10 липня 2013 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість в сумі 73 821 грн. 57 коп., на яку банк в подальшому нарахував штрафні санкції.

Судом також встановлено, що вказана сума коштів є донарахована банком винагорода за резервування ресурсів за весь час дії договору, тобто до 30 вересня 2023 року, оскільки позивач вважає, що за умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити суму вказаної винагороди за весь передбачений умовами договору час користування кредитом, тобто до 2023 року, незалежно від того, що кредит було погашено достроково.

В той же час судом встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що згідно п. п. 4.1 4.5 Кредитного договору для виконання зобов'язань за цим договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту до даного договору і надає позичальнику право на їх використання. За надане право позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, визначеному у ст. 8.1 Кредитного договору. Нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів за фактичну кількість днів резервування ресурсів, виходячи із 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Розрахунок винагороди за резервування ресурсів здійснюється щоденно з моменту підписання Договору. При останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується на весь час резервування (до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума вказана у графіку погашення кредиту (Додаток № 2 до Договору).

Винагорода за резервування ресурсів сплачується щомісяця з щомісячним платежем за кредитом від дня нарахування згідно ст. 4.2 Кредитного договору. У випадку повного погашення кредиту винагорода сплачується одночасно з останнім платежем за кредитом.

Звідси вірним є висновок суду про те, що винагорода за резервування не є одноразовою сталою величиною, а нараховується у відсотках на суму резервованих коштів за певний період, відтак нарахування вказаної винагороди здійснюється лише до дати погашення кредиту, в тім числі і до дати дострокового погашення.

В свою чергу доводи позивача, що винагорода за резервування ресурсів є сталою величиною, яка встановлюється під час укладання угоди шляхом її розрахунку відносно первісної суми кредиту, а виплачується частинами до повного його погашення в 2023 році, спростовується розрахунком заборгованості позичальника, виконаним банком таким чином, що зменшення суми тіла кредиту пропорційно зменшує і суму виплати винагороди за резервування. Такі розрахунки протирічать доводам позивача відносно того, що сума винагороди є сталою.

Встановивши вищенаведені обставини, суд дійшов вірного висновку, що при достроковому погашенні кредиту відсутні підстави нараховувати винагороду за резервування до дати погашення кредиту, визначеного графіком його погашення, оскільки комісія за резервування грошових коштів необхідна для компенсації витрат банку у вигляді плати за залучення грошових коштів за той період, коли позичальник не користувався кредитом та не сплачував за нього проценти, але у банка залишався обовязок їх резевування для видачі позичальнику.

Отже, сплата винагороди за резервування кредитних ресурсів не є самостійним зобов'язанням за вказаним кредитним договором, а є похідним від основного кредитного зобов'язання, у зв'язку з виконанням ОСОБА_5 обов'язку повернення суми кредиту у банка після цього відпала потреба у резервуванні таких ресурсів, і відповідно дії останнього по нарахуванню такої винагороди неправомірні, оскільки ним фактично поставлено питання про сплату винагороди за послугу, яка вже не надається.

Таким чином, встановлення передбаченої кредитним договором суми винагороди за резервування ресурсів обмежується терміном до дати повного погашення кредиту, при цьому, відсутні будь-які додаткові умови, що пов'язують дату повного погашення кредиту із графіком його погашення.

З урахуванням встановленого, беручи до уваги той факт, що зобовязання ОСОБА_7 за кредитним договором виконане ним достроково, тому підстави нараховувати винагороду за резервування ресурсів після виконання кредитного договору відсутні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію та з цих підстав правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк про звернення стягнення на предмет іпотеки, у звязку з повним виконанням зобовязань, які забезпечувались даною іпотекою.

Такий висновок суду узгоджується з фактичними обставинами та відповідає нормам ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», згідно яких іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Виходячи з наведеного, суд дійшов також правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ КБ ПриватБанк як в частині визнання кредитного договору від 30 вересня 2008 року припиненим, так і в частині визнання незаконним нарахування банком за вказаним договором пені і штрафів та стягнення з ПАТ КБ ПриватБанк на користь позичальника надмірно ним сплачених та не розподілених банком грошових коштів в сумі 480 грн. 84 коп., а також грошових коштів в сумі 3 343 грн. 61 коп., які були зняті банком з поточного рахунку ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості за кредитом в період з 05 вересня 2014 року по 02 жовтня 2014 року без достатніх правових підстав.

В звязку з визнанням кредитного договору від 30 вересня 2008 року таким, що припинив дію з 14 червня 2013 року, судом обґрунтовано задоволено також зустрічний позов ОСОБА_4 в частині визнання іпотечного договору від 30 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 за №3484 таким, що припинив свою дію з 14 червня 2013 року, оскільки за умовами іпотечного договору термін його дії визначено до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4, районним судом, з дотриманням вимог ст. 88 ЦПК України, вирішено питання про судові витрати.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: