Справа № 524/5250/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016 року , Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Недяк Д.І.,

за участі: представника позивача - Філатової О.П., представника відповідача 1 - Єпіфанової І.В., представника відповідача 2 - Дмитриченко О.О., представника третьої особи - Дмитриченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Автозаводського відділу державної виконавчої служби по місту Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Кей-Колект» звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В позовній заяві зазначила, що ТОВ «Кей-Колект» придбало кредитний портфель ПАТ «УкрСиббанк», до якого увійшли, зокрема, кредитний договір від 23.03.2007 № 0, укладений між банком та ОСОБА_4 та договір іпотеки від 23.03.2007 № б/н, укладений між банком та Кременчуцькою міською громадською організацією сприяння профілактиці негативних явищ у суспільстві «Порятунок» в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору. Предметом останнього договору є нежитлове приміщення (офіс) за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності громадській організації. Позивач набув права вимоги за вказаними угодами.

Рішенням Крюківського районного суду Полтавської області від 07.04.2011 у справі № 2-667/11 з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 1 077 988,41 грн. Рішення суду знаходиться на примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС.

У подальшому, новий кредитор та боржники дійшли згоди щодо продажу заставного майна у добровільному порядку.

Однак, проведенню продажу заставного майна перешкоджає накладений відповідачем 1 (ВДВС) арешт на вказане нежитлове приміщення у межах проведених дій у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості.

У зв'язку з викладеним позивач, у судовому засіданні, просив суд зняти арешт з нежитлового приміщення, що належить на праві приватної власності іпотекодавцю.

Представник Відповідача 1 заперечила проти позову, надала письмове заперечення. Пояснила, що ВДВС не є належним відповідачем у даній цивільній справі, а може бути лише третьою особою.

Представник Відповідача 2 та третьої особи проти задоволення позову у судовому засіданні не заперечувала. Пояснила, що кредитор та боржники домовились продати іпотечне майно та погасити забезпечену ним заборгованість, однак наявний арешт ВДВС на це майно порушує їх права та перешкоджає продажу заставного майна.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що ТОВ «Кей-Колект» придбало кредитний портфель ПАТ «УкрСиббанк», до якого увійшов кредитний договір від 23.03.2007 № 0, укладений між банком та ОСОБА_4 та договір іпотеки від 23.03.2007 № б/н, укладений між банком та Кременчуцькою міською громадською організацією сприяння профілактиці негативних явищ у суспільстві «Порятунок» в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору. Предметом останнього договору є нежитлове приміщення (офіс) за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності громадській організації. Позивач набув права вимоги за вказаними угодами.

Рішенням Крюківського районного суду Полтавської області від 07.04.2011 у справі № 2-667/11 з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 1 077 988,41 грн. Рішення суду знаходиться на примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС у зведеному виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», ДП «Промспецбуд», АТ «Форум Банк». Станом на час розгляду справи заборгованість не погашено.

Згідно з постановою старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС Таран С.І. від 10.05.2012 нежитлове приміщення (офіс) за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності іпотекодавцю - громадській організації «Порятунок», арештовано та оголошено заборону його відчуження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Відповідно до ст. 1, 9, 38 Закону України «Про іпотеку» право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві не передбачає переходу до нього прав, пов'язаних з володінням заставним майном, а отже ТОВ «Кей-Колект» не наділено правом вимоги спірного майна, тому позовні вимоги про виключення його з-під арешту є безпідставними.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Накладення державним виконавцем арешту на майно боржників в інтересах стягувача-іпотекодержателя не порушує пріоритетного права ТОВ «Кей-Колект» на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок спірного майна.

Якщо сторони виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи, вони мають право звернутися до суду із скаргою в порядку ст. 383-385 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки по справі не встановлено і суду не доведено факту порушення прав позивача, що потребують судового захисту у спосіб та в порядку виключення майна з-під арешту, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 11, 12, 49, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1,14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка