Справа № 185/2969/16-ц
Провадження № 2/185/1975/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря Мікаілова Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

28 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням збільшення позовних вимог від 30 травня 2016 року) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить встановити факт про те, що з 2005 року по 09 лютого 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який помер 09 лютого 2009 року, спільно проживали однією сімєю та вели спільне господарство у будинку №276 по вул.Івана Богуна (вул.Калініна) в м.Павлограді, визнати за ним право власності на житловий будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград під літерою «А», прибудову до будинку під літерою «а», літню кухню під літерою «Б», погріб під літерою «В», гараж під літерою «Г», колонку питну під літерою «1», ворота з хвірткою під літерою «2.4», огорожу під літерою «3.5».

Позовна заява обґрунтована тим, що 14 грудня 2009 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду за ОСОБА_5 було визнано право власності на домоволодіння № 2 по вул.Підлісся в м.Павлограді. Під час життя ОСОБА_6 після рішення суду не зареєструвала своє право власності на домоволодіння і 28 травня 2011 року передчасно померла. Чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_7 помер раніше, а саме 26 березня 1999 року. Після смерті батьків спадкоємцем був їх син ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не отримав. Це підтверджується повідомленням нотаріуса та довідкою № 106 від 27 січня 2016 р. виконкому Павлоградської міської ради, свідоцтвом про народження ОСОБА_4. 22 липня 1978 року відділом РАГС м.Павлограда був зареєстрований шлюб поміж ОСОБА_8 та ОСОБА_2. Від цього шлюбу позивач ОСОБА_1 є сином подружжя. 09 лютого 2013 року помер батько позивача - ОСОБА_4. Спадкоємцями за спадковою трансмісією відповідно до ст.1276 ЦК України стали - син ОСОБА_1 та дружина померлого ОСОБА_2, яка відповідно до ст.1270 ЦК у шестимісячний строк не прийняла спадщину.Через те, що ОСОБА_5 за час життя на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 14 грудня 2009 року не зареєструвала своє право власності на домоволодіння, позивачу ОСОБА_1 02 березня 2016 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння № 2 по вул.Підлісся в м.Павлограді після смерті ОСОБА_4. Тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав, як це запропоновано нотаріусом. В технічному паспорті є відмітка, що сарай «Д» збудований самочинна і його вартість складає 4984 грн. Позивач не вимагає суд визнати право власності на сарай «Д». Земельна ділянка під домоволодінням не приватизована. Так як позивач не вимагає визнати право власності на самочинна збудований сарай «Д», це не позбавляє право позивача визнати право власності на законно побудовані житловий будинок та споруди, а саме будинок «А», прибудову до будинку «а», літню кухню «Б», погріб «В», гараж «Г», колонку питну «І», ворота з хвірткою «2.4», огорожу «3.5». 09 лютого 2009 року у домоволодінні № 276 по вул.І.Богуна(Калініна) в м.Павлограді помер батько позивача - ОСОБА_4, який був членом його сім'ї і проживав разом зі ним, його постійне місце проживання було зареєстровано у ІНФОРМАЦІЯ_1. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть батька та довідкою голови квартального комітету про підтвердження факту проживання померлого з позивачем. За станом здоров'я та похилого віку батько позивача, ОСОБА_4 був інвалідом 1-ї групи і потребував сторонньої допомоги, так як не спроможний був самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечували б його життєдіяльність. Позивач та його батько вели спільне господарство, користувалися речами повсякденного побуту, за сумісні гроші купували продукти харчування, платили за енергоносії та інше, у тому числі за рахунок пенсії батька. Фактично, з 2005 року по день смерті,09 лютого 2009 року, батько позивача жив разом зі позивачем однією сім'єю. Встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим батьком позивачу потрібно для отримання права на спадкування після смерті спадкодавця, батька ОСОБА_4 З 2005 року зареєстровано постійне місце проживання позивача по вул.І.Богуна(тоді Калініна),276 в м.Павлограді, що також є доказом сумісного проживання з померлим батьком та підтвердження довідки голови квартального комітету.

Позивач в судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримав.

Відповідачі в судове засідання не зявились, згідно письмових заяв просили розглянути справу без їх участі, позов визнали.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 травня 2011 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина.

Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2009 року у справі №2-4937/09 визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок під літерою «А», гараж під літерою «Б», літню кухню під літерою «Б», погріб під літерою «В», вбиральню під літерою «Г», трубчатий колодязь під літерою «1», огорожу під літерою «2-5», які розташовані на земельній ділянці по вул.Підлісся,2 в м.Павлоград Дніпропетровської області.

Рішення суду набрало законної сили 25 грудня 2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1258, ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

29 серпня 2011 року ОСОБА_9, донька померлої 28 травня 2011 року ОСОБА_5, звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

27 вересня 2011 року ОСОБА_4, син померлої 28 травня 2011 року ОСОБА_5, звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

Згідно з ч.1,ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за життя не отримали.

02 квітня 2013 року померла ОСОБА_9.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_9 спадкової справи не заведено, з заявою про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На час смерті ОСОБА_9 з нею проживав її чоловік, ОСОБА_3, за адресою: м.Павлоград, вул.Калініна, 204.

09 лютого 2013 року помер ОСОБА_4.

19 лютого 2016 року із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області звернулись його дружина, ОСОБА_2, та його син, ОСОБА_1.

Згідно довідки квартального комітету №74 від 22 травня 2016 року ОСОБА_4, який помер 09 лютого 2013 року, був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично проживав з сімєю ОСОБА_2, дружиною, та ОСОБА_1, сином, без реєстрації по вул. Калініна (нині- вул.І.Богуна), 276 в м.Павлограді.

Згідно показів свідка, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає по вул. Калініна (нині- вул.І.Богуна), 103 в м.Павлограді, ОСОБА_4 є його племінником, батько ОСОБА_4, ОСОБА_4, проживав з 1985 року з дружиною - ОСОБА_11, синами ОСОБА_4 та Олексієм, по вул. Калініна, 276 в м.Павлограді, потім син ОСОБА_12 виїхав. На день смерті ОСОБА_4 в будинку по вказаній адресі проживали ОСОБА_4 та його батьки, ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Згідно показів свідка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, (нині- вул.І.Богуна), 204, його дружина, ОСОБА_9, є сестрою ОСОБА_4, який помер раніше сестри на два місяці. З часу одруження та на день смерті ОСОБА_4 проживав ІНФОРМАЦІЯ_6 з сімєю. На час смерті дружини, ОСОБА_9, свідок проживав з нею по вул. Калініна, 204 в м.Павлограді, до нотаріальної контори не звертався.

У звязку з наведеним суд вважає, що матеріалами справи доведено факт спільного проживання позивача, ОСОБА_1, та його батька, ОСОБА_4, однією сімєю з 2005 року по 09 лютого 2009 року, тобто до смерті ОСОБА_4 у будинку №276 по вул.Калініна (нині- вул.І.Богуна) в м.Павлограді.

Відповідно до листа Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 02 березня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 у звязку з тим, що ОСОБА_5 за життя не зареєструвала право власності на нерухоме майно на підставі рішення суду про визнання права власності.

Згідно довідки Колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24 лютого 2016 року та відомостей з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно право власності на будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград Дніпропетровської області не зареєстровано.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли її діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_9.

Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняв відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України її чоловік - ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли його дружина та син - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнали позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, на спадщину не претендували.

На момент смерті спадкодавця, ОСОБА_4, який помер 09 лютого 2013 року, позивач, його син постійно з ним проживав, прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та законності визнання за позивачем права власності на житловий будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград під літерою «А», прибудову до будинку під літерою «а», літню кухню під літерою «Б», погріб під літерою «В», гараж під літерою «Г», колонку питну під літерою «1», ворота з хвірткою під літерою «2.4», огорожу під літерою «3.5».

Керуючись ст.ст.10,11,174,209,212,214-215,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та його батька, ОСОБА_4, однією сімєю з 2005 року по 09 лютого 2009 року, тобто до смерті ОСОБА_4 у будинку №276 по вул. Калініна (нині- вул.І.Богуна) в м.Павлограді.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград під літерою «А», прибудову до будинку під літерою «а», літню кухню під літерою «Б», погріб під літерою «В», гараж під літерою «Г», колонку питну під літерою «1», ворота з хвірткою під літерою «2.4», огорожу під літерою «3.5», в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 09 лютого 2013 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя А. О. Врона