РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2І про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 29 грудня 2014 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29 грудня 2014 року та зареєстрованого в реєстрі за номер 3764, відповідач передав, а позивач прийняла у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на дану квартиру виникло у позивача з моменту її державної реєстрації згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2014, індексний номер 31867946.

Зазначає, що у відповідності до п. 1.8 договору відповідач зобовязався у термін не пізніше 20.02.2015 року забезпечити зняття з реєстрації місця перебування чи місця проживання (виписку) усіх осіб, які зареєстровані у квартирі, звільнити квартиру від речей належних продавцю чи будь-яким третім особам, передати покупцю повний комплект ключів від квартири, що є предметом цього договору та сплатити комунальні послуги по день фактичного проживання у квартирі. Однак, станом на момент предявлення даного позову, відповідач своє зобовязання щодо зняття з реєстрації місця перебування чи місця проживання, власне себе, не виконав, що підтверджує довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Кристал» від 19.10.2016 №14, згідно з якою до складу сімї/зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_2 входять: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований за вказаною адресою з 10.08.2013 року по теперішній час.

Позивач стверджує, що ухилення відповідача від виконання умов договору в частині зняття себе з реєстраційного обліку, порушує права позивача, як єдиного законного власника вищезазначеної квартири, оскільки перешкоджає їй у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належним останній на праві приватної власності нерухомим майном на власний розсуд.

З посиланням на норми ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України вказує, що квартира за адресою АДРЕСА_3 є її приватною власністю, а бездіяльність відповідача, що проявляється в ухиленні від зняття себе з реєстраційного обліку, є незаконною.

До початку розгляду справи по суті на підставі ст. 31 ЦПК України позивач змінила предмет позову та просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування спірною квартирою.

У судовому засіданні позивач підтримала змінені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не зявився, заперечення на позов до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку.

Так, як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором купівлі продажу квартири від 29.12.2014 року серії НАК 891716, зареєстрованого в реєстрі за № 3764, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3, продавець ОСОБА_2 передав у власність (продав), а покупець ОСОБА_1 прийняла у власність (купила) належну продавцю квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_4.

Реєстрація договору підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2014 року, номер витягу 31867946.

Відповідно до довідки від 19.10.2016 року за вих. № 14, виданої власнику ОСОБА_1 ЖБК «Кристал», за адресою: АДРЕСА_5, до складу сімї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований з 10.08.2013 року)

Крім того, згідно з відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області від 27.10.2015 року за вих. № 47/20944, місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5, зареєстровано 10.08.2013 року. Реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою також підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_2 вже тривалий час не проживає у даній квартирі, а саме, з 29.12.2014 року, що підтверджується довідкою за вих. № 29 від 19.10.2016 року, виданою ЖБК «Кристал».

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст. 382 ЦК України визначає житло об'єктом права власності.

Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника чи наймача до нового власника в частині збереження права користування житлом колишнього власника чи наймача у випадку зміни власника.

За ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР).

Враховуючи зміну власника квартири, перехід прав і обов'язків до нового власника, у відповідача припинились права користування стосовно спірного житла. Відтак, позов підлягає до задоволення.

П. 1. ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою

Відтак, позов про визнання відповідача таким, що втратив право його користування, підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 16.12.2016 року задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_6.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код 316160048) 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик