Справа № 405/7947/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Лисоконь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Встановив:

13.11.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.12.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість у розмірі 12 197 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 1 293 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом; 7 096 грн. 90 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. штраф ( фіксована частина ), 557 грн. 04 коп. штраф ( процентна складова ). Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.12.2011 року у розмірі 12 197 грн. 79 коп., а також понесені судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надала відзив на позовну заяву. Зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, 27.12.2011 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір та видано їй кредитну картку ( нею було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку ). В заявленому позові сума заборгованості за кредитом складає 1293,85 грн. Невідомо з якого розрахунку. В графах «сальдо поточної заборгованості за кредитом» та «сальдо простроченої заборгованості за кредитом» сума заборгованості щомісяця змінюється, в той час коли вона не сплачувала заборгованість за кредитом. Такі нарахування вважає необґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які є боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день виконання. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню ( місяцю ), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день ( місяць ) виникає щодня ( щомісяця ) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня ( місяця ), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо ). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтуються на вимогах закону. Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки ( пені, штрафу ) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня ( місяця ), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно розрахунку початок обчислення пені починається 05.02.2013р. та закінчується 30.09.2015р. Даний період виходить за межі позовної давності, передбаченої ст. 258 ЦК України. Крім того, сума пені за умовами договору складає 1% від суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. При цьому, згідно розрахунку заборгованості, сума комісії та пені починає нараховуватись з 05.02.2013р. по 50 грн. через кожні 2 місяці, з 01.11.2013р. по 100 грн. Такі нарахування пені вважає безпідставними та такими, що не відповідають умовам договору. Заборгованість за відсотками згідно розрахунку позивача складає 7096,90 грн. При цьому, сума заборгованості за кредитом складає 1293,85 грн. Відповідно до довідки про умови кредитування, яка міститься в матеріалах справи, базова ставка складає 2,5 %, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в році. Таким чином, процентна ставка в рік складає 30% ( 2,5% х 12 місяців ). При цьому, в розрахунку заборгованості процентна ставка за період з 28.12.2011р. по 31.12.2012р. складає 36% ( поточна заборгованість ) та 72% ( прострочена заборгованість ), в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015р. процентна ставка складає по 34,80% на поточну та прострочену заборгованість, в період з 01.04.2015р. по 30.09.2015р. по 43,20% на поточну та прострочену заборгованість. При здійсненні розрахунку навіть на всю суму простроченої заборгованості 1293,85 грн. ( за розрахунком позивача ) сума нарахованих процентів на зазначену суму буде складати 1293,85 грн. х 30% =388,15 грн. ( в рік ). За 3 роки ( в межах позовної давності ) сума відсотків буде складати 1164,15 грн., а не 7096,90 грн., як зазначено позивачем в розрахунку.

Крім того, при предявленні позовної заяви до суду позивачем пропущено строки позовної давності. Згідно розрахунку заборгованості нарахування заборгованості по кредиту починається з грудня 2011 року та закінчується у вересні 2015 року. Період нарахування складає 3 роки 9 місяців. Із наданих позивачем документів не вбачається підстав для переривання терміну позовної давності, а саме в розрахунку боргу немає жодної оплати, що свідчить про те, що нею не вчинено жодної дії, що свідчить про визнання боргу. Таким чином, банк звернувшись із позовною заявою у листопаді 2015 року пропустив трьохрічних строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Згідно вимог статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с.5).

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

У відповідності до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а будь - яку іншу заборгованість, яка виникла у клієнта зважаючи у звязку з невиконанням зобовязань перед банком.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

В заяві на отримання кредиту вказано, що боржник ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Судом встановлено, що після укладення кредитного договору Банком на ім'я позичальника було відкрито поточний рахунок, на якому обраховуються операції по платіжній карті - картрахунок.

Відповідно до п. 1.1.7.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідний Картрахунок може бути закритий на підставі звернення Власника в Банк або Банк має право закрити Картрахунок, повідомивши Власника. При цьому Власник повинен не пізніше 30 днів від дня повідомлення повернути Карту до Банку, після чого обслуговування Карти припиняється. Власник повинен погасити усі види заборгованості перед Банком, у т.ч. ті, що виникли протягом 30 днів з моменту повернення Карти. Банк закриває Картрахунок у термін не раніше 30-ти днів від дня припинення обслуговування Карти.

Від ОСОБА_1 до банку заяв про закриття відкритого Банком на її ім'я картрахунку чи про припинення договору не надходило, тому відповідно укладений між сторонами договір не припинив свою дію, є чинним, а тому і не має підстав для застосування до нього строків позовної давності.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості видно, що останній платіж по договору відповідач здійснила 21.11.2012 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з відповідним позовом 13.11.2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору від 28.12.2011 року вбачається, що станом на 30.09.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 12 197 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 1 293 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом; 7 096 грн. 90 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. штраф ( фіксована частина ), 557 грн. 04 коп. штраф ( процентна складова ) ( а.с. 4 ).

Відповідно до ч. 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктом 2.1.1.7.6 передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежу за будь-яке із грошових зобовязань, більш ніж чим на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

У той самий час, згідно з пунктами 2.1.1.12.6.1 кредитного договору сторонами передбачена сплата пені як виду цивільно-правової відповідальності у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2.,2.1.1.12.8.1. Умов та правил.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі за №6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Вищевикладене свідчить про безпідставне намагання кредитора застосувати до боржника ( відповідача) подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне і те ж саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 293 грн. 85 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 7 096 грн. 90 коп., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. штраф ( фіксована частина ), 557 грн. 04 коп. штраф ( процентна складова ), а всього 9 447 грн. 79 коп. є обґрунтованим та підлягає задоволенню, та враховуючи те, що як і пеня, так і штраф застосовується за одне і те ж саме порушення - строків виконання грошового зобовязання, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2 750 грн. 00 коп. слід відмовити, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати по справі у розмірі 1218 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Вирішив :

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк » заборгованість по кредитному договору б/н від 18.12.2011 року у розмірі 9 447 грн. 79 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 1218 грн., а всього: 10 665 грн. 79 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_2