Справа № 136/390/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" квітня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ДО ЗОЗІВКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ,з урахуванням змінених позовних вимог, звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до діючого законодавста, прийняла спадщину, шляхом звернення до державної нотаріальної контори. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

В судове засідання позивачка та її представник не з'явились. Однак надали суду заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити та розглянути праву без їхньої участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився. Проте звернувся до суду з заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представника сільської ради.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін та розгляд справи в їх відсутності, на підставі наданих суду доказів.

Судом встановлено наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 ( свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 - а.с. 6).

В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Заповітом від 24.12.2001 року покійний ОСОБА_2 заповідав позивачці та її рідній сестрі ОСОБА_3 все своє майно. Однак ОСОБА_3 своєю заявою від 03.03.2010 року відмовилась від спадщини на користь позивачки, про що свідчить її заява про відмову від спадщини на користь позивачки, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи ( а.с. 37).

Позивачка ставить питання про визнання за нею, як дочкою спадкодавця, яка прийняла спадщину за законом після смерті батька, права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що є її правом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем по закону першої черги після смерті батька. Вона прийняла спадщину за законом протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, шляхом подачі 03.03.2010 року заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області за місцем відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 24.02.2015 року позивачці відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно на ім'я спадкодавця.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №111/2010, заведеної державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, інші спадкоємці за законом - дружина ОСОБА_4, 1924 року народження; син ОСОБА_5, 1959 року народження; ОСОБА_6, 1958 року народження; дочка ОСОБА_7, 1957 р.н.; дочка ОСОБА_8, 1961 р.н., ОСОБА_9, 1964 р.н.; ОСОБА_3, 1966 р.н. - відмовились від своєї частки у спадщині на користь позивачки, подавши нотаріусу 03.03.2010 року відповідні заяви (а.с. 31-37). 30 листопада 2010 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на ім.»я ОСОБА_1 на земельну ділянку та грошовий вклад, які належали спадкодавцю ОСОБА_2.

Факт родинних відносин, тобто те, що позивачка є дочкою покійного ОСОБА_2, підтверджується свідоцтвом про народженняОСОБА_1, в якому батьком записаний ОСОБА_2 та свідоцтвом про шлюб позивачки з ОСОБА_11 ( а.с. 8,9).

До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок "А" з верандою «а» та ганком, 1966 року побудови, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами : сараєм «Б», сараєм «б», убиральнею «В», погрібом "Г", забором №1, воротами №2, хвірткою №3, які розташовані в АДРЕСА_1.

За життя спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок не оформлено.

Згідно з даними погосподарської книги, починаючи з 1960 року по даний час, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка виконкому Зозівківської сільської ради № 68 від 24.02.2016 року, а.с. 11).

За технічним паспортом, виготовленим КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 02.08.2006 року, вказаний житловий будинок збудований в 1966 році. Його власником був ОСОБА_2. Інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 28 430 грн. (а.с.13-17).

Відповідно до ст.ст.100,101 Цивільного кодексу в редакції 1963 року громадяни могли мати у власності житлові будинки, при цьому главою 10 цього кодексу не вимагалося реєстрації права власності на ці будинки.

За чинним та той час законодавством, будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, оскільки дія Інструкції „Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР" від 31.01.1966 року не поширювалася на сільську місцевість.

Матеріали справи свідчать, що будинок зареєстрований в погосподарських книгах сільської ради і його власником був ОСОБА_2. .

Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті.

Спадкодавець за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на житловий будинок. Через відсутність такого документу, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на майно, що залишилося після смерті спадкодавця.

На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, як спадкоємець першої черги, у зв'язку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі.

На підставі глави 84, ст.ст.1258, 1261,1268 ,1270,1274. 1275, 1296,1297,1298 ЦК України, керуючись ст. 174, 209-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок"А" з верандою «а» та ганком, 1966 року побудови, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами : сараєм «Б», сараєм «б», убиральнею «В», погрібом "Г", забором №1, воротами №2, хвірткою №3, які розташовані в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Право власності на зазначене нерухоме майно підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом десяти днів. Після закінчення цього строку, рішення набирає законної сили, якщо не буде подано апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Л. Т. Мочульська