Справа №490/1448/16-ц 28.04.2016 28.04.2016 28.04.2016
Провадження №22-ц/784/1046/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_3

до Миколаївської міської ради

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_4, внаслідок чого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_4 залишив заповіт на її ім'я. Маючи заповіт та фактично вступивши в управління спадковим майном при відсутності інших спадкоємців, вона вважала, що вчинила всі необхідні дії щодо прийняття спадщини та не зверталась з відповідною заявою до нотаріальної контори.

Посилаючись на ці обставини, як поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини, ОСОБА_3 просила визначити їй додатковий строк в межах одного місяця для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача у судовому засіданні участі не приймав, своєї думки стосовно позову не висловив.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила рішення скасувати та задовольнити її позов, посилаючись на ті ж обставини, якими обґрунтовувала позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1269 ЦК право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За наслідками пропуску встановленого строку для прийняття спадщини спадкоємець вважається таким, що її не прийняв (частина 2 статті 1272 ЦК).

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанова №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 (а.с. 9), якому за життя належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7,8).

19 серпня 1994 року ОСОБА_4 складено заповіт, за яким він заповідав належну йому квартиру доньці ОСОБА_5 (а.с. 5).

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на що отримала відмову у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини (а.с.4).

Причиною пропуску строк для прийняття спадщини ОСОБА_3 зазначає власну необізнаність щодо порядку вчинення дій, які свідчать про прийняття спадщини (а.с.2-3).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що незнання вимог закону та власне переконання, що при наявності заповіту та фактичного володіння майном вона прийняла спадщину, не може вважатись об'єктивною, непереборною та істотною перешкодою, а такі причини - поважними. За такого суд не встановив і підстав для застосування правил частини 3 статті 1277 ЦК.

Висновок суду про те, що відсутність інформації, в тому числі і щодо вимог закону, не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, повністю відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, які відповідно до статті 360-7 ЦПК є обов'язковими при застосуванні норм права.

Колегія суддів не може прийняти до уваги і посилання апелянта на фактичне користування спадковим майном, оскільки відповідно до правил статей 1268,1269 ЦК ці обставини не мають правового значення.

Оскільки обставини, на які посилається апелянт не спростовують висновків суду та не доводять порушення ним норм спадкового та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

На підставі статті 88 ЦПК України стягненню з позивачки підлягає 0, 21 грн. судового збору, недоплаченого при подачі апеляційної скарги,

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 0,21 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська