АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1636/08 Номер провадження 22-ц/786/1162/16Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Гальонкіна С.А., Акопян В.І.

При секретарі: Фадейкіній Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2015 року в справі за матеріалами подання державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов»язань, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року державний виконавець Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ звернувся до суду з зазначеним поданням вказуючи, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованість у сумі 324 480,01 грн.

Враховуючи ту обставину, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями судів та постановами ВДАІ, прохали тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 жовтня 2015 року подання державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено громадянину України, боржнику ОСОБА_2 право виїзду за кордон до повного виконання ним зовязань по зведеному виконавчому провадженню № 46656215 про стягнення з останнього на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості в сумі 324 480,01 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Матеріали подання не містять будь-яких доказів про те, що боржник маючи об»єктивну можливість виконати рішення суду, свідомо ухиляється від цього.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія судів приходить до висновку про її відхилення.

Відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

У відповідності з вимогами Ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Задовольняючи клопотання державного виконавця місцевий суд виходив з того, що є всі підстави тимчасово обмежити право виїзду ОСОБА_2 з території України до виконання зобов»язань, покладених на нього судовими рішенням, подання державного виконавця є обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Автозаводському ВДВС Кременчуцького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 46656215 про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості в сумі 324 480,01 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що протягом тривалого часу боржник ухиляється від виконання судового рішення, та за місцем реєстрації відсутній (а.с. 6,7).

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень: направлено запити до КОДПІ для перевірки наявності відкритих розрахункових рахунків в банківських установах, та встановлено, що боржник на обліку в ДПС не перебуває; на обліку у пенсійному фонді України не значиться; згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, за боржником зареєстрованого майна не виявлено, на все нерухоме майно накладено арешт; 26.03.2015 року винесено постанову про розшук автомобіля боржника, а саме ГАЗ 53Б (1970 р.в.) ДНЗ 08617 СК: здійснено виїзди за місцем проживання боржника (а.с. 6-12).

Колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта щодо часткового виконання зобов»язань.

Як вбачається з матеріалів, наданих ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції, між ним та стягувачем ОСОБА_4 укладено мирову угоду від 05.04.2011 року. Боржник частково погасив борг на суму 55150 грн.

Разом з тим про укладену мирову угоду сторони виконавчого провадження державного виконавця не повідомляли, знаючи про існування виконавчого провадження з примусового виконання рішень суду; стягувачем ОСОБА_5 виконавчий лист № 2-1636/08, виданий Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення боргу не був відкликаний з примусового виконання.

В ході апеляційного розгляду справи державним виконавцем повідомлено, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних даних про часткове погашенню боргів. Жодні мирові у годи укладені в ході виконавчих проваджень належним чином не посвідчувалися.

Окрім того, на виконанні державної виконавчої служби перебувають: постанова № ПС2 141254 від 31.03.2015 року ВДАІ про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 1020 грн.; постанова № ПС1 828798 від 01.09.2014 ВДАІ про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в сумі 510 грн.; виконавчий лист 524/763/14-ц, виданого 25.11.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» у розмірі 92220,01 грн; виконавчий лист 524/1154/14-ц, виданий 05.05.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 350698,04 грн.

Даних про їх виконання матеріали справи не містять.

Як вже зазначалось, боржник ОСОБА_2 на виклики до державної виконавчої служби не зявляється, за місцем проживання під час виходу державного виконавця був відсутній, тобто є всі підстави вважати, що він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями.

За таких обставин підстав для скасування ухвали місцевого суду колегія судів не знаходить.

Разом з тим після надання належних доказів про те, що боржник ОСОБА_2, виконує рішення судів, постанов ВДАІ про стягнення з нього на користь ВДАІ, ПАТ «ПриватБанк», ПАТ «УкрСиббанк», держави сум боргу, не позбавлений можливості вирішити питання про скасування обмеження у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст.303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) В.І. Акопян

ОСОБА_6

С оригіналом згідно: