Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2697/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.01.2011 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме будинок №48 в с.Матієво по вул.Головна. На випадок смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно заповів своїй доньці, позивачці по справі. Після смерті батька ОСОБА_1 фактично вступила в управління і володіння житловим будинком, оскільки проживає в ньому, проводить ремонтні роботи, обробляє огород. Звернувшись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено. Просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок з надвірними спорудами в с.Матієво вул.Головна, 48 Виноградівського району.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує відносно позовних вимог ОСОБА_1

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.01.2011 року в с.Матієво помер ОСОБА_3. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №114435 від 28.01.2011 року.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Матієво по вул.Головна, 48 Виноградівського району.

16.04.2007 року заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Матіївської сільської ради за №27, ОСОБА_3 все своє майно на випадок смерті заповів своїй доньці, позивачу ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 10.03.1993 року було видане Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок в с.Матієво по вул.Леніна, 48, як голові колгоспного двору, на підставі розпорядження Виноградівської РДА №122 від 30.03.1993 року.

Законність зведення житлового будинку в с.Матієво по вул.Головна, 48 стверджується будівельним паспортом від 20.02.1986 року, дозволом на проведення будівельних робіт від 13.02.1986 року.

Відповідно до виготовленого ОСОБА_1 БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №623 від 09.08.2016 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Матієво, вул.Головна, 48 будівництвом завершений, рахується за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10.03.1993 року.

Згідно довідки Матіївської сільської ради Виноградівського району №514 від 03.08.2016 року, житловий будинок, який розташований в с.Матієво, вул.Головна, 48, згідно даних по господарської книги №2, номер обєкта по господарського обліку 0060-2 рахується за ОСОБА_3, який помер 27.01.2011 року, а/з №2 від 28.01.2011 року.

Спадкоємцем до майна померлого є ще дружина померлого, ОСОБА_2, відповідачка по справі, яка претензій до спадкового майна не ставить, про що свідчить її письмова заява.

У зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємець першої черги, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, уродженкою селища Колочава Міжгірського району Закарпатської області, мешканкою с.Матієво, вул.Головна, 48 Виноградівського району Закарпатської області, право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Матієво, вул.Головна, 48 Виноградівського району Закарпатської області (загальна корисна площа - 156,0 кв.м., в т.ч. житлова - 60,5 кв.м.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4