АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №641/7914/15-ц Головуючий суддя І інстанції Ященко С. О.
Провадження № 22-ц/790/2940/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Справи про визнання спадщини відумерлою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів : Швецової Л.А., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря : Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року у цивільній справі за заявою Харківської міської ради, заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_1, про визнання спадщини відумерлою та передачу майна у комунальну власність, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Харківська міська рада звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просить визнати квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_2, відумерлою спадщиною та передати майно у комунальну власність.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що Харківській міській раді стало відомо, що квартира АДРЕСА_2 після смерті її власника ОСОБА_2 ніким зі спадкоємців не прийнята. Згідно інформації КП «Харківське міське БТІ» право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.08.2004 року. З посиланням на положення ст.1277 ЦК України орган місцевого самоврядування - територіальна громада м. Харкова Харківської міської ради звернулась до суду із даною заявою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року заяву Харківської міської ради задоволено. Визнано відумерлою квартиру АДРЕСА_4, що належала на праві власності ОСОБА_2. Передано квартиру АДРЕСА_4 до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду, вважає його необґрунтованим, просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року та ухвалити нове рішення. Підставами для його скасування вважає неповне з'ясування судом обставин справи, які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги його докази сумісного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зокрема довідку ЖК «Печерський» від 29.12.2014 року, згідно якої він з 2009 року до 2014 року мешкав у будинку АДРЕСА_6 з подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». № 3487 від 15.06.2015 року.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Реєстраційної служби ХМУЮ повідомлено про наявність актового запису про смерть № 10153 від 16.07.2014 року, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а у відповідності до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З копії листа, наданого КП «Жилкомсервіс» вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З копії спадкової справи, заведеної Першою Харківською нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2, вбачається, що у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1

Доводи апелянта про те, що суд не прийняв до уваги його докази сумісного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зокрема довідку ЖК «Печерський» від 29.12.2014 року, згідно якої він з 2009 року до 2014 року мешкав у будинку АДРЕСА_6 з подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2, є безпідставними, з огляду на наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В подальшому рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року скасовано, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 залишено без задоволення, згідно змісту якого ОСОБА_1 не мав з ОСОБА_2 кровного споріднення та інших обставин, які б свідчили про підстави виникнення між ними сімейних стосунків, як наслідок виникнення у нього права на спадкування за нормою ст. 1264 ЦК України. (а.с.104).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року.

Згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, право ОСОБА_1 на спадкування після смерті ОСОБА_2 не доведено у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Ст. 278 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Відносно доводів ОСОБА_1 про наявність спору про право на спадщину суд зазначив, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року про залишення заяви без розгляду з підстав наявності спору про право скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2

З урахуванням аналізу вищезазначених норм колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви Харківської міської ради про визнання відумерлою спадщини, а саме квартири АДРЕСА_4, та передачу її до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, рішення суду є законним і обґрунтованим, судом повно та всебічно досліджені надані докази, їм надана належна оцінка і, згідно встановленого, ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213 - 215 ЦПК України, тому підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишає рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді :