УхвалА

іменем україни

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., ХоптиС.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 5 жовтня 2005 року вона працювала на посаді юрисконсульта у виробничій одиниці «Сніжнетепломережа», яка є відокремленим підрозділом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») без права юридичної особи, та звільнилася 28 листопада 2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку із зміною місця проживання за власним бажанням. Вказувала, що з дня звільнення по час звернення до суду підприємство не виплатило їй заборгованість із заробітної плати за липень 2014 року в сумі 3 802 грн 71 коп. та за жовтень 2014 року в сумі 4 597 грн 42 коп., а всього 8 400 грн 13 коп., а також компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 12 903 грн 44 коп.

З огляду на викладене позивачка просила суд стягнути з ОКП «Донецьктеплокомуненерго», яке є юридичною особою, належні їй суми заборгованості по заробітній платі, а також відшкодувати завдану моральну шкоду, яку вона оцінювала у розмірі 1 700 грн.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що обласне комунальне підприємство не мало заборгованості перед позивачем по заробітній платі за липень і жовтень 2014 року, і, як наслідок, відсутня його відповідальність згідно зі ст. 117 КЗпП України. Зазначене підтверджується неспростованою довідкою відповідача від 12 жовтня 2015 року, а також преюдиційним рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). У зв'язку з наведеним суди критично оцінили надану позивачем довідку виробничої одиниці «Сніжнетепломережа» від 31 жовтня 2014 року, оскільки з доказів, наявних у справі, вбачається, що у вересні-жовтні 2014 року відбулось захоплення частини території України, у тому числі майна виробничої одиниці «Сніжнетепломережа», у зв'язку з чим застосуванню підлягає ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта