Справа № 464/6091/15 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/871/16 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: відповідача - ОСОБА_2,

його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 77/2992BCL від 19.08.2011 року в розмірі 5 048,30 грн. та понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.08.2011 року між ПАТ «Платинум банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77/2992BCL, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 181,74 грн., на умовах щомісячного повернення банку коштів по отриманому кредиту та процентів за користування кредитом в розмірі 14% річних, з кінцевим строком погашення до 19.02.2013 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за кредитним договором не сплатив. В подальшому, первинним кредитором - ПАТ «Платинум банк» було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» на підставі договору факторингу № 20120726-Г від 26.07.2012 року. Згідно договору факторингу № 2 від 08.10.2012 року ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» передало своє право вимоги за цим же кредитним договором ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».Остаточним кредитором за згаданим кредитним договором вважається ТзОВ «Кредекс фінанс», який набув право вимоги до ОСОБА_2 на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08.05.2015 року, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Позивач зазначає, що на день звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача за кредитним договором № 77/2992BCL від 19.08.2011 року не погашена, в зв'язку із чим ТзОВ «Кредекс фінанс», на правах кредитора, просить стягнути вказану заборгованість в судовому порядку.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс».

В апеляційній скарзі вказує, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки 21.07.2015 року за посередництвом УДППЗ «Укрпошта» на адресу Сихівського районного суду м. Львова було направлено позовну заву про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором. Відповідно до ст.264 ЦК України строк позовної давності переривається з дня пред'явлення позову до відповідача, а не з дня отримання позову судом. Відтак, вірно буде вираховувати строк позовної давності за кожним окремим платежем згідно додатку №1 до договору №77/2992BCL в період з 19.08.2012 року по 19.02.2013 року, а тому позовна заява подана в межах строку позовної давності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, ким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Межі розгляду справи апеляційним судом визначені ст.303 ЦПК України. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум Банк» укладено кредитний договір на суму 5181 грн.74 коп. на строк 18 місяців - до 19 лютого 2013 року зі сплатою щомісячних платежів відповідно до встановленого графіку .

Відповідно до п.1.1 кредитного договору за даним договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування з цільовим використанням: на поточні потреби , а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним договором в повному обсязі.

Згідно з п.1.2 за даним договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: а) сума кредиту -5181,74 грн.; б) строк кредитування - 18 місяців; в) процентна ставка за користування кредитом - 14,0000% річних; г) комісія за надання кредиту - 0,00 грн.; д) комісія за обслуговування кредиту - 96,00 грн.; е) цільове призначення - поточні потреби; ж) дата повернення кредиту - 10.02.2013 року (надалі - кредит). Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку.

Банк формує графік платежів (додаток №1) із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування за кредитом, комісії за обслуговування кредиту, комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг та ін.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору кредит надається банком позичальнику в готівковій формі шляхом отримання позичальником грошових коштів в національній валюті через касу банку. Якщо протягом 14 календарних днів з дати підписання цього договору позичальник не отримає грошові кошти в касі банку, цей договір вважається неукладеним.

Згідно з п.2.5 договору перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 11 по 16 число кожного місяця включно.

Пунктами 2.7, 2.8 договору передбачено, платежі з погашення суми заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів в сумі 417,00 грн.

Відповідно до п.2.9 кредитного договору реальна процентна ставка за кредитом становить 83,12% річних; абсолютне значення подорожчання кредиту становить 2727,62 грн.

Укладений договір є змішаним договором, який містить елементи кредитного договору та договору страхування (п.1.4).

Згідно з умовами кредитного договору (п.6.2) банк має право відступати, передавати, секюритизувати та будь-яким іншим чином відчужити, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково).

Також встановлено, первинний кредитор - ПАТ «Платинум банк» відступив своє право вимоги до боржника ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК«БІЗНЕСФІНАНС» на підставі договору факторингу № 20120726-Г від 26.07.2012 року.

Згодом, згідно договору факторингу № 2 від 08.10.2012 року кредитор ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» передав своє право вимоги за цим же кредитним договором ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».Остаточним кредитором за кредитним договором № 77/2992BCL від 19.08.2011 року стало ТзОВ «Кредекс фінанс» (позивач по справі), який набув право вимоги до ОСОБА_2 на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08.05.2015 року, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, з врахуванням положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України, позивач ТзОВ «Кредекс фінанс», ставши новим кредитором у даних боргових зобов'язаннях, ставить вимогу до відповідача ОСОБА_2 щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 77/2992BCL від 19.08.2011 року, яка, згідно даних додатку № 1 до договору факторингу 1/15-ФКю від 08.05.2015 року, складає 5 048,30 грн., з яких: 3 569 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 587,50 грн. - заборгованість за відсотками; 891,80 грн. - заборгованість за пенею.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг позовної давності розпочався 01 березня 2012 року, тобто з дати останнього внесення відповідачем платежу на погашення кредиту, і тривав протягом 3 років - по 01 березня 2015 року включно, а позивач звернувся до суду з позовом 21 липня 2015 року, тобто після спливу позовної давності.

Колегія суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі №6-31цс15 у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Право грошової вимоги ТОВ «Кредекс фінанс» щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору, відповідачем не оспорюється і ґрунтується на умовах договору факторингу №1/15-ФКю, укладеного 08.05.2015 року між ним і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

У позовній заяві позивач зазначив, що йому, як правонаступнику ПАТ «Платинум банк», належить право грошової вимоги до відповідача щодо повернення кредитних коштів у розмірі 5048,3 грн., з яких: 3569 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 587,5 грн. заборгованість за відсотками та 891,8 - заборгованість за пенею. Також було зазначено, що нарахування процентів та інших платежів за кредитним договором було зупинено 25.07.2012 року під час первісного відступлення права вимоги ПАТ «Платинум банк».

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскільки погашення кредиту відповідно до умов договору та графіку платежів (додаток до договору №1) мало відбуватися щомісячними ануїтетними платежами до 19.02.2013 року, вимога про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, що виникла за період з 16.08.2012 року по 19.02.2013 року у розмірі 2243,59 грн., з яких 2142,56 грн. заборгованість по тілу кредиту та 101,03 грн. заборгованість по відсотках, як така, що заявлена у межах загального трирічного строку позовної давності, підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, суд першої інстанції помилково вважав, що перебіг позовної давності у даному випадку починається з дня, коли відповідач останній раз вніс платіж для погашення боргу.

Не підлягає задоволенню позов у частині стягнення пені за порушення графіку погашення заборгованості. Із змісту позовної заяви видно, що пеня в сумі 891,80 грн. утворилась за період до 25.07.2012 року. Зважаючи на те, що відповідач не оспорював факт наявності зазначеної заборгованості, але просив застосувати позовну давність, - у задоволенні цієї вимоги слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності (ст.267 ЦК України).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Доказів, що спірна заборгованість по сплаті пені виникла в межах позовної давності позивачем не надано.

Таким чином, невідповідність висновку суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права є відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»() суму заборгованості за кредитним договором № 77/2992ВСL від 19 серпня 2011 року в розмірі 2243,59 грн.,

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.