Номер провадження: 22-ц/785/5170/16
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Пласт» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Пласт» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «СКФ» про спонукання до виконання умов мирової угоди та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

08.08.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Юг-Пласт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 і ТОВ «СКФ». Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач остаточно просив суд спонукати ТОВ «СКФ» до виконання умов мирової угоди від 12 жовтня 2011 року по справі № 10/17-1835-2011, та стягнути солідарно з ТОВ «СКФ» та з гр. ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 66185,80 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року провадження у справі за позовом ТОВ «Юг-Пласт» до ОСОБА_2 і ТОВ «СКФ» про стягнення заборгованості - закрито; роз'яснено позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юг-Пласт» просить ухвалу суду від 15 квітня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - частковому скасуванню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник з приводу мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області, що сторонами мирової угоди є юридичні особи, а тому спір між сторонами повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Однак з таким висновком суду в частині позову до ОСОБА_2 погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що за останніми уточненими позовними вимогами позивач, який є юридичною особою, просить спонукати іншу юридичну особу - ТОВ «СКФ» до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2011 року у справі № 10/17-1835-2011, розглянутої в порядку господарського судочинства.(т.1 а.с.200-205) Водночас позивач просить стягнути в солідарному порядку заборгованість з ТОВ «СКФ», тобто з юридичної особи, та з фізичної особи ОСОБА_2 Вимоги позивача до фізичної особи ОСОБА_2 ґрунтуються на укладеному ним з відповідачем ОСОБА_2 договорі поруки від 14 вересня 2011 року.(т.1а.с.5)

За змістом ст. ст. 15 ч.1,16 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. ст. 1, 12 ч.1 ГПК України підприємства.., громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів… Господарським судам підвідомчі справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Згідно з рекомендаціями Президії Вищого господарського суду України № 04-5/120 від 27.06.2007р. із наст. змінами ( п.2,4) господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За приписами частини другої статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.»

Така правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові від 01 липня 2015 року при розгляді аналогічної справи під № 6-745цс15 та у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-224 цс16 . Верховний Суд України зазначав, що «оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.»

Враховуючи наведені роз'яснення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі в частині спору між двома юридичними особами, спір між якими за уточненими позовними вимогами є господарським і ґрунтується виключно на виконанні мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2011 року у справі № 10/17-1835-2011. Спір між ними підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, виходячи також зі суб'єктного складу.

Разом з тим, вимоги позивача до ОСОБА_2 засновані на окремому договорі поруки, укладеному ним 14 вересня 2011 року з ОСОБА_2, як з фізичною особою. Вимоги позивача ( юридичної особи) до фізичної та юридичної особи не є нерозривно пов'язаними між собою, а тому безперешкодно можуть бути розглянуті окремо в порядку відповідного виду судочинства. Виходячи зі суб'єктного складу позовні вимоги до ОСОБА_2, який за договором поруки діяв як фізична особа, за встановлених обставин не можуть розглядатися в порядку господарського судочинства.

А тому з висновками суду щодо необхідності закриття провадження у справі за позовом до ОСОБА_2 колегія суддів не погоджується. Висновки суду в цій частині є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи позивача тільки частково ґрунтуються на нормах цивільно-процесуального права, тобто в частині позову до ОСОБА_2 У решті ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні. А тому апеляційну скаргу ТОВ «Юг-Пласт» належить задовольнити частково, ухвалу суду від 15 квітня 2016 року в частині позову до ОСОБА_2 слід скасувати, а справу в цій частині передати суду першої інстанції для продовження розгляду, з підстав визначених ст.311ч.1п.4 ЦПК України. У решті ухвалу суду належить залишити без змін, з підстав ст.312ч.1п.1 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,311-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Пласт» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року в частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Пласт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати, а справу в цій частині передати суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

У решті ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І.Дрішлюк Є.С. Сєвєрова