Справа № 466/4907/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016р. Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання не чинити перешкод у здійсненні права власності та розпорядження квартирою, виселення з квартири,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 26.05.2016р. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому з врахуванням уточнення вимог, просить зобовязати відповідачку не чинити перешкод у здійсненні права власності та розпорядження квартирою, виселити відповідачку з квартири № 8а на вул. Хорватській, буд.8 у м. Львові.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона одноособово є власником квартири № 8а на вул. Хорватській, буд.8 у м. Львові. Квартира знаходиться на 2-му поверсі 3-х поверхового будинку та складається з 1-ї кімнати житловою площею - 16,3кв.м, кухні, вбиральні, коридору. Загальна площа квартири 32,3кв.м. Дана квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2006p. В квартирі окрім неї з 2007р. зареєстрована мати - відповідачка ОСОБА_2. Проживаючи у квартирі відповідачка належним чином квартиру не підтримує у задовільному стані, привела квартиру до неможливості проживання у ній, ремонтних та поточних робіт не проводить, комунальні послуги за квартиру не оплачує, хоча особисто користується комунальними послугами. Позивачка у даній квартирі не проживає, комунальними послугами не користується, хоча і зареєстрована. У звязку із діями відповідачки Шевченківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ про солідарне стягнення витрат за комунальні послуги, які позивачкою були проплачені. Окрім цього, у звязку із діями відповідачки була затоплена квартира, яка знаходиться на першому поверсі будинку. Така шкода позивачкою також була відшкодована. На її зауваження відповідачка не реагує, квартиру до належного санітарного стану не приводить, що змушує позивачку приїжджаючи в м.Львів проживати у знайомих.

Окрім цього, позивачка має неповнолітню доньку, з якою не може проживати у квартирі, оскільки квартира в жахливому стан, площа квартири не дозволяє проживати втрьох. Добровільно виселилась із квартири у свій будинок, який знаходиться за адресою Запорізька область, м. Приморськ, Вишневий провулок, буд.31, і знятися із реєстрації відповідачка не бажає. Жодного договору найму жилого приміщення з відповідачкою не було укладено. Зважаючи на те, що відповідачка має у власності житло,просить в судовому порядку виселити відповідачку із квартири, так як остання чинить їй перешкоди у користуванні квартирою.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у позові.

Відповідачка та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2006p.є власником квартири № 8а на вул. Хорватській, буд.8 у м. Львові. Квартира знаходиться на 2-му поверсі 3-х поверхового будинку та складається з 1-ї кімнати житловою площею - 16,3кв.м, кухні, вбиральні, коридору, загальною площею 32,3кв.м.

В квартирі зареєстровані ОСОБА_1, власник, з 20.11.2007р. і ОСОБА_2, мати, з 30.07.2007р.

Сторони в судовому засіданні визнали, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в якості члена сімї власника квартири.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Судом встановлено, що при вселенні відповідачки інших угод про порядок користування квартирою не укладалося.

За ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до положень ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказує, що відповідачка занедбала квартиру, підтримує її в антисанітарному стані, заливала сусідів з поверху нижче, допустила заборгованість по комунальних послугах тощо.

На підтвердження цього позивачка долучила лише копію судового наказу від 09.07.2015р., проте в ньому зазначено, що заборгованість за комунальні послуги в сумі 2192,27грн. стягується солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ЛКП «Янів-405». Отже, боржниками за цим судовим наказом є як позивачка так і відповідачка. На даний час цей борг сплачено.

Відповідно ст.156 ЖК України повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню квартири. Спори між ними про розмір участі у витратах вирішується в судовому порядку.

Відсутність такої домовленості не є підставою для виселення члена сімї власника.

Відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що відповідачка занедбала квартиру, тримає квартиру у антисанітарному стані. Таким чином пояснення позивачки про ці обставини є голослівними.

Судом встановлено, що у 2007 р. позивачка добровільно зареєструвала свою матір у спірну квартиру в якості члена сімї, та усвідомлювала, що квартира є однокімнатною, це може зумовити труднощі щодо проживання в ній не тільки позивачки і відповідачки, а ще й доньки позивачки.

Відповідачка з часу реєстрації постійно проживає у спірній квартирі. Позивачка проживає у квартирі періодично. Доказів неможливості проживання у квартирі внаслідок дій відповідачки, перешкод у здійсненні права власності позивачкою суду не надано.

Позивачка в позові покликається на висновки Верховного Суду України у постанові від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс11 - у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. А також покликається на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладені в ч.2 п.15 постанови ПВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996p.

Проте, зазначені висновку не звільняють позивача від обовязку доказування обставин, на які він покликається, як на підставу позовних вимог.

Вимоги позивачки про зобовязання відповідачку не чинити перешкод у здійсненні права власності та розпорядження квартирою №8а на вул.Хорватській,8 в м.Львові, виселення відповідачки з цієї квартири на підставі ст.116 ЖК України не доведені належними та допустимими доказами. Тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання не чинити перешкод у здійсненні права власності та розпорядження квартирою №8а на вул.Хорватській,8 в м.Львові, виселення з квартири відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5