Справа № 444/539/14 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4347/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 5 травня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно, виселення,-

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним позовом. Просило звернути стягнення на квартиру №10 загальною площею 78,9 кв. м, житловою площею 53,3 кв. м, яка розташована у будинку №41 на вул. Львівській у м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на підставі договору іпотеки від 11.06.2008 року з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі.

ПАТ КБ «Прватбанк» зазначав, що відповідно до кредитного договору від 11.06.2008 року №LVH9GA кредитор надав ОСОБА_3 кредит у сумі 28709,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 02.06.2018 року.

Однак, всупереч договору боржник допустив прострочення зобовязання і станом на 30.01.2014 заборгованість складає 24416,57 доларів США (20571,39 доларів США за основним зобовязанням, 2231,57 доларів США по процентах, 316,57 доларів США по комісії за користування кредитом, 835,35 грн. - пені за прострочення зобовязання, 250,01 грн. штрафу (фіксована частина), 9277,99 грн. штрафу ( процентна складова).

Обґрунтовував свої вимоги і тим, що виконання зобовязань за кредитним договором було забезпечено договором іпотеки, предметом якого визначено квартиру №10 у будинку №41 на вул. Львівській у м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області. Тому позивач просив звернути стягнення заборгованості на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.05.2014 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений позивачем.

Виселено відповідачів та інших осіб, які зареєстровані і проживають у вказаній квартирі.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 30.04.2015 року оскаржуване заочне рішення доповнено новим абзацом, яким виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зупинено на час дії Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2016 року рішення апеляційного суду Львівської області від 30.04.2015 року в частині доповнення та залишення без змін рішення суду першої інстанції скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05.05.2014 року і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам справ, суд невірно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення скарги з таких мотивів.

Встановлено, що 11.06.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №LVH9GA про видачу позичальнику кредиту в сумі 28709 доларів США зі сплатою 15% річних строком до 02.06.2018 року.

Належне виконання зобовязання було забезпечено договором іпотеки квартири від 11.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 J1.B., за умовами якого останні передали банку в іпотеку квартиру №10 у будинку №41 на вул. Львівській у м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області загальною площею 78,9 кв.м.

ОСОБА_3 умов кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30.01.2014 року допустив заборгованість: 20571,39 доларів США за основним зобовязанням, 2231,57 доларів США по процентах, 316,57 доларів США по комісії за користування кредитом, у звязку з чим банком було нараховано 835,35 грн. пені за прострочення зобовязання і 250,01 грн. штрафу за неналежно виконане зобовязання та 9277,99 грн. штрафу у відсотках від суми невиконаного.

Рішення суду першої інстанції в частині порушення ОСОБА_3 зобовязання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», розмір стягнення та наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає матеріалам справи і грунтується на нормах права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із норм параграфу 6 глави 49 ЦК України та приписів ст. 33 Закону України «Про іпотеку» убачається, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця (ч. 1 ст. 575 ЦК України). В силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна (ст. 572 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено. що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання чи неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

За правилами ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 порушив зобовязання, яке було забезпечене іпотекою квартири, то місцевий суд правильно задовольнив позов кредитора і звернув стягнення на предмет іпотеки та виселив мешканців з житлового приміщення.

Разом із цим, ухвалюючи це рішення, місцевий суд не в повній мірі виконав вимог чинного законодавства. Зокрема, в порушення ч. 1 ст. 39 «Закону України «Про іпотеку» не вказав всі складові загального розміру вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Не врахував також суд Закон України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Так, із позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» убачається, що станом на 30.01.2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_3 перед банком складає 24416,57 доларів США, із яких 20571,39 доларів США за основним зобовязанням, 2231,57 доларів США по процентах, 316,57 доларів США по комісії за користування кредитом, 104,55 доларів США пені за порушення зобовязання і штрафи в сумі 31,29 доларів США та 1161,2 доларів США.

Отже, в рішенні має бути зазначено не лише загальний розмір вимог, а і всі його складові. При цьому необхідно врахувати вимоги цивільного законодавства про те, що неустойка обчислюється в національній валюті, відтак пеня за прострочення зобовязання складає 835,35 грн., а штрафи відповідно 250,01 грн. і 9277,99 грн.

Щодо початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Із матеріалів справи убачається, що предметом договору іпотеки є квартира №10 у будинку №41 на вул. Львівській в м. Рава-Руська, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 174654 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. (п. 33.4 договору іпотеки, а.с.14 т. 1).

Інших даних про ціну предмета іпотеки матеріали справи не містять, сторони їх не надали впродовж усього провадження у справі.

Щодо рішення суду в частині виселення відповідачів із житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті слід зазначити, що вказана квартира використовується відповідачами як місце постійного проживання позичальника та майнових поручителів, вони не мають у власності іншого нерухомого житлового майна і загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. м. для квартири.

За таких обставин до даних правовідносин слід застосувати вимоги Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 5 травня 2014 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної його частини в такій редакції.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LVH9GA від 11 червня 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, яка складається із: 20571,39 доларів США за основним зобовязанням, 2231,57 доларів США по процентах, 316,57 доларів США по комісії за користування кредитом, 835,35 грн. - пені за прострочення зобовязання, 250,01 грн. штрафу за неналежно виконане зобовязання та 9277,99 грн. штрафу у відсотках від суми невиконаного звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки квартири від 11 червня 2008 року на квартиру №10 будинку №41 на вул. Львівській у м. Рава - Руська Жовківського району Львівської області шляхом продажу публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Встановити, що продаж предмета іпотеки повинен бути здійснений за ціною, не нижчою ціни предмета іпотеки, визначеною сторонами у договорі іпотеки, в сумі 174654 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Доповнити заочне рішення після третього абзацу новим абзацом.

Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зупинити на час дії Закону України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: