АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/659/2016 Головуючий в 1 інстанції - Трегубенко Л.О.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», на рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував на те, що 22.05.2014 р. він уклав з ПрАТ «СК «АХА Страхування» договір добровільного страхування наземного транспорту № 3690035/05АВ, за умовами якого застрахував свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки Nissan Qashqai, д. н. НОМЕР_1.

05.12.2014 р. сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено його автомобіль, що за п. 15.2.2. договору є страховим випадком. В той же день він повідомив страховика про настання страхового випадку, узгодив з ним місце ремонту й перебування пошкодженого транспортного засобу та відповідно до умов договору страхування надав всі необхідні документи, з приводу чого претензій не було.

Листом № 11202/26ЦВ від 24.12.2014 р. страховик відмовив у визнанні події страховим випадком, посилаючись на порушення п. 13.2 договору, зокрема: прострочення сплати третього чергового страхового платежу в сумі 1766 грн.05 коп. з 23.11.2014 р. по 05.12.2014 р., і з 24.11.2014 р. договір припинив свою дію, тобто на момент ДТП 05.12.2014 р. договір не діяв, а поновив свою дію лише з 06.12.2014 р. після сплати 05.12.2014 р. платежу.

Вважає, що висновок страховика не відповідає умовам договору, так як прострочену третю частину страхового платежу він сплатив 04.12.2014 р. о 12:49 год. у касі відділення «УкрСиббанку», й на момент настання ДТП з 00.00. год. 05.12.2014 р. договір поновив свою дію.

05.01.2015 р. він подав відповідачу заяву про перегляд прийнятого рішення з квитанцією про сплату третьої частини чергового платежу, страховик визнав, що страховий платіж був сплачений 04.12.2014 р., та на момент ДТП 05.12.2014 р. договір поновив свою дію, проте в порушення умов договору та чинного законодавства повторно відмовив у страховому відшкодуванні, посилаючись на п. п. 13.2 та 17.2 договору, де зазначено, що у випадку, коли період часу від дати укладення договору до дати надходження страхового платежу (першого страхового платежу) на поточний рахунок чи до каси страховика або повіреного, в т.ч. при простроченні відповідного чергового страхового платежу, коли період часу від дати граничного строку сплати відповідного чергового страхового платежу до дати надходження відповідного чергового страхового платежу, перевищує десять календарних днів, необхідно надати страховику транспортний засіб для повторного огляду та складання відповідного акту огляду.

Проте, у цьому пункті не вказано чітких термінів надання ТЗ для повторного огляду, більше того, він одразу повідомив страховика про страховий випадок, погодив з ним станцію технічного обслуговування, де перебуватиме автомобіль та здійснюватиметься ремонт, і відповідач мав можливість оглянути ТЗ.

Відповідно до замовленого ним Звіту № 012/15 автотоварознавчого дослідження, складеного СПД-ФОП ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, становить суму 202 707 грн. 84 коп.

Також, незаконними діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у сумі 10 000 грн.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов та стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 202 707 грн. 84 коп. й моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва18 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 97 872 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 978 грн.72 коп., всього - суму 98850 грн. 72 коп..

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ПрАТ СК «АХА Страхування», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, 22.05.2014 р. сторони уклали договір страхування наземного транспорту №3690035 (КАСКО), за умовами якого були застраховані майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки Nissan Qashqai, д. н. НОМЕР_1, 2008 р. випуску, строком на один рік, до 22.05.2015 р., з франшизою - 2,00% від страхової суми 143 000 грн., страховою премією в розмірі 7 064 грн. 20 коп., яка сплачувалась поетапно - по 1766 грн. 02 коп. ( п. 13.2.) ( а. с. 6-11).

Вигодонабувачем за договором є ПАТ «УкрСиббанк», за кредитні кошти якого позивач придбав автомобіль марки Nissan Qashqai, д. н. НОМЕР_1, 2008 р. випуску.

Відповідно до довідки ПАТ «УкрСиббанк» за вих. № 60-4.19/124 позивач станом на 19.06.2015 р. свої зобов'язання за кредитним договором №0 від 22.05.2008 р. виконав у повному обсязі.

Встановлено, що 05.12.2014 р. приблизно о 19 год. 40 хв. на автодорозі Боярка-Забір'я, Києво-Святошинського району, Київської області позивач, керуючи автомобілем Nissan Qashqai, д. н. НОМЕР_1, при виникненні перешкоди не вжив заходів для своєчасної зупинки або безпечного об'їзду перешкоди, не впорався з керуванням, чим порушив вимоги п. п. 12.1., 12.3 ПДР України, в результаті чого здійснив виїзд на ліве узбіччя та в подальшому допустив перекидання автомобіля в лівий кювет, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2014 р., що набрала законної сили, позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - за порушення п. п. 12.1., 12.3 ПДР України, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 грн. в дохід держави.

05.12.2014 р. р. позивач звернувся до відповідача із заявою та відповідним повідомленням про настання страхової події, надав всі необхідні за умовами договору страхування документи.

Пунктом 17.3 договору встановлено, що страховик має право у разі настання страхової події рекомендувати страхувальнику станцію технічного обслуговування для усунення пошкоджень, завданих транспортному засобу, та складати кошторис збитків на підставі даних цієї СТО за умови, що це відповідає обраній страхувальником опції (п. 14.1) та з урахуванням умов п. 24.12.

На підставі п. п. 14.1, 17.3 договору за направленням відповідача пошкоджений автомобіль було поміщено позивачем на спеціалізовану СТО - ТОВ «Віді-Санрайз» у Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка, по вул. Велика Кільцева, 60-А, де 08.12.2014 р. транспортний засіб був оглянутий, про що складено акт огляду ТЗ, а 12.12.2014 р. був виданий рахунок № ІСзС-0001578 на суму 113 957 грн. 60 коп., ПДВ - 22791 грн. 50 коп., всього до сплати: 136 749 грн., сума без знижки: 153 768 грн. 75 коп., загальна знижка: 17 019 грн. 75 коп. (а. с. 103, 104, 108, 109).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Яка саме подія визнається страховим випадком, має бути детально зазначено у договорі страхування.

Пунктами 15.1., 15.2. договору встановлено, що за умовами цього договору страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 7, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 24.3 та п. 24.4 договору в результаті настання страхового випадку.

До страхових ризиків, які зазначені в п. 7, відносяться, зокрема, «збитки внаслідок ДТП» (п.7.2.) - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 991 ЦК України, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову в здійсненні страхової виплати приймається страховиком у строк, не більший за передбачений договором, і повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Пунктом 17.1. договору встановлено, що страхових зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування.

При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та строк згідно розділу 20 договору.

При відмові у виплаті страхового відшкодування протягом 5-ти робочих днів з дня складання страхового акту письмово повідомити страхувальнику причини відмови.

Пунктом 20.3. договору визначено, що страховик повинен скласти страховий акт протягом десяти робочих днів, починаючи з моменту отримання повідомлення про подію, письмової заяви про виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації згідно з розділом 19 договору.

23 грудня 2014 року відповідач склав страховий акт № 1.001.14.19146 за заявою позивача від 05.12.2014 р., випадок не визнав страховою подією та відмовив у виплаті страхового відшкодування без обґрунтування причин ( а. с. 122).

24 грудня 2014 р. листом за вих. № 11202/26ЦВ відповідач повідомив позивача, що у визнанні заявленої події страховим випадком і виплаті страхового відшкодування відмовлено на підставі ст. 16 Закону України «Про страхування», п. п. 16.3, 16.4 договору, посилаючись на прострочення ним оплати третього страхового платежу в сумі 1766 грн. 05 коп. з 23.11.2014 р. по 05.12.2014 р. ( день настання події ДТП), внаслідок чого договір припинив дію з 24.11.2014 р. до 00.00 год. 06. 12.2014 р. (а. с. 14, 15).

Пунктами п. 16.3., 16.4. договору передбачено, що у випадку ненадходження або надходження не в повному обсязі на розрахунковий рахунок чи до каси страховика чергової та кожної наступної частини страхового платежу в сумі та строки, вказані у п. 13.2 цього договору, відповідальність страховика припиняється з 00:00 год. дня наступного за днем, зазначеним в цьому договорі як дата граничного строку сплати відповідного страхового платежу, оплата якого прострочена.

У випадку надходження простроченої відповідної частини страхового платежу протягом 30 календарних днів, з дати вказаної в п 13.2 договору, як дата граничного строку сплати відповідного чергового страхового платежу, сплата якого прострочена, відповідальність страховика поновлюється з 00:00 год. дня наступного за днем надходження простроченої частини страхового платежу. При цьому строк закінчення періоду страхування, за який страховий платіж сплачено з затримкою, залишається незмінним та страховий платіж перерахунку не підлягає.

Судом встановлено, що позивачем прострочена третя частина чергового страхового платежу в сумі 1766 грн. 05 коп., яка фактично сплачена ним 04.12.2014 р. о 12:49 год. у касі відділення «УкрСиббанку», тобто договір на момент настання ДТП з 00.00.год. 05.12.2014р. поновив свою дію, що підтверджується квитанцією за №4 від 04.12.2014 р. (а. с. 17).

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, листами за вих. №№ 1046/18ЦВ, 9590/18ЦВ відповідно від 02.02.2015 р. та від 10.03.2015 р. відповідач, визнавши сплату третього страхового платежу 04.12.2014 р. та поновлення дії договору з 00.00.год. 05.12.2014 р., в подальшому ще двічі відмовиляв позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п. п. 17.2, 21.5.6., 21.5.9. договору, посилаючись на інші обставини, зокрема, на систематичне прострочення сплати попередніх чергових страхових платежів, і ненадання транспортного засобу для повторного огляду та складання відповідного акту ( а. с. 18, 19, 57, 58).

Пунктом 17.2. договору встановлено, що страхувальник зобов'язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі вносити страхові платежі, у випадку, коли період часу від дати укладення договору до дати надходження страхової премії (першого страхового платежу) в повному обсязі на поточний рахунок чи до каси повіреного, в тому числі при простроченні відповідного чергового страхового платежу, коли період часу від дати граничного строку сплати відповідного чергового страхового платежу перевищує десять календарних днів, надати страховику транспортний засіб для повторного огляду та складання відповідного акту огляду.

Разом з тим, договором не передбачено терміну та порядку надання автомобіля для огляду за вказаних обставин.

Зі справи вбачається, що страховик був одразу повідомленийпозивачем про ДТП, самостійно визначив СТО для розміщення пошкодженого автомобіля з метою здійснення ремонту транспортного засобу та мав реальну можливість оглянути автомобіль й переконатися чи є вказана подія страховим випадком та скласти відповідний акт огляду.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.19 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Аналогічна правова позиція міститься у листі Верховного Суду України від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування».

Отже, прострочення сплати позивачем попередніх чергових страхових платежів, які на момент ДТП були ним сплачені, укладений між сторонами договір не розірваний, тому ненадання транспортного засобу для огляду після попередніх прострочень не можуть бути підставами для відмови: у визнанні відповідачем ДТП страховим випадком та виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 20.10. договору передбачено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторис збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 20.11. договору). В окремих випадках, за згодою страховика та страхувальника, розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові.

За змістом пункту 20.11.2. договору - «на базі СТО на вибір Страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно, виходячи з відновлення пошкодження транспортного засобу на базі СТО на вибір страховика.

На підставі рахунку № ІСзС-0001578 від 12.12.2014 р., виданого спеціалізованою СТО- ТОВ «Віді-Санрайз», що визначена за вибором страховика, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає суму 113 957 грн. 60 коп., ПДВ - 22 791 грн. 50 коп., всього до сплати: 136 749 грн., сума без знижки: 153 768 грн. 75 коп., загальна знижка: 17 019 грн. 75 коп. (а. с. 103, 104, 108, 109).

Оскільки відповідач безпідставно відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, останній змушений самостійно замовляти автотоварознавче дослідження.

Відповідно до Звіту № 012/15 від 12.02.2015 р. з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного СПД-ФОП ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження, складає 202 707 грн. 84 коп., у тому числі ПДВ: 33784 грн. 64 коп. (а. с. 22-56).

Зі справи вбачається, що ФОП ОСОБА_4, який не є платником ПДВ, на замовлення позивача був здійснений фактичний ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля, вартість робіт по відновленню застрахованого автомобіля відповідно до калькуляції ремонту, акту №28 приймання - здачі виконаних робіт від 05.06.2015 р. та квитанції №28 від 05.06.2015 р. склала: 100 732 грн.

Отже, розмір фактично понесених витрат по відновленню пошкодженого автомобіля є значно меншим, ніж вартість відновлювального ремонту автомобіля, що визначена спеціалізованою СТО - ТОВ «Віді-Санрайз».

Суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у визнанні події ДТП страховим випадком і виплаті страхового відшкодування за укладеним договором страхування, а тому суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, стягнувши з відповідача страхове відшкодування в зв'язку з настанням страхового випадку, що відповідає розміру понесених прямих фактичних збитків, пов'язаних з оплатою вартості відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП застрахованого автомобіля, в сумі 97 872 грн., розрахованих відповідно до умов договору страхування, за вирахуванням франшизи.

Доводи апеляційної скарги дані висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір фактичної вартості ремонту свідчить про повну загибель ТЗ є безпідставними й спростовуються зібраними по справі доказами, яким суд належну оцінку у судовому рішенні, окрім того, дані доводи не були підставою для відмови у визнання події ДТП страховим випадком та у виплаті страхового відшкодування.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_2 не має права вимоги за даним позовом, оскільки вигодонабувачем за договором є ПАТ «УкрСиббанк», не заслуговують на увагу та не є підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2

Як видно з довідки ПАТ «УкрСиббанк» за вих. № 60-4.19/124, позивач станом на 19.06.2015 р. свої зобов'язання за кредитним договором №0 від 22.05.2008 р. виконав у повному обсязі, тому вказаний кредитний договір припинив свою дію.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: