УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 вересня 2016 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Мороз В.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки в натурі із складу спільної часткової власності в окремий обєкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності,

встановила:

21 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки в натурі із складу спільної часткової власності в окремий обєкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності.

Окрім того, позивач в позовній заяві просила розстрочити до прийняття рішення суду по суті спору, у звязку із важким майновим станом.

Так, позивачем заявлено клопотання про розстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, враховуючи майновий стан позивача. На підтвердження факту низького майнового стану позивач подала довідку копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 та довідку № 26600 від 08.16.2016 року, видану управлінням Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, про те, що позивач отримує пенсію за віком при повному стажі із зазначенням розміру пенсії за період з лютого 2016 року по липень 2016 року включно.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється ст. 8 Закону України «Про судовий збір» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року, що набрав чинності 01.09.2015 року. А саме: враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судовому збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначене положення закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 88 КАС України, а саме: суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подаються до суду, або окремим документом.

Разом з тим, у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Між тим, з урахуванням дії принципу змагальності, питання щодо звільнення від сплати судового збору вправі поставити перед судом позивач шляхом подання відповідного обґрунтованого клопотання, у якому повинно бути наведено обставини, котрі свідчать про незадовільне скрутне матеріальне становище особи, та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути, зокрема, документи про рівень доходу позивача, документи про заборгованість за комунальні послуги, документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження, відомості про відсутність рухомого чи нерухомого майна, від яких позивач може отримувати доходи, тощо.

Оскільки, позивач не подала до суду належні докази на підтвердження обставин того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану заяву у встановлений законом порядку, клопотання про витребування таких доказів не подала, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору.

Вивченням даної позовної заяви, також, встановлено, що її подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не вказано ціну позову, яка відповідає фактичній (ринковій) вартості спірного майна на день звернення до суду та не сплачено відповідну суму судового збору фактичній (ринковій) вартості майна (майновий спір). При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається - дійсною вартістю нерухомого майна.

Як вбачається із позовної заяви, до матеріалів справи було долучено копію звіту № 06-16 про незалежну оцінку майна житлового будинку № 152 з надвірними будівлями та його 49/100 частки станом на 19.01.2016 року, однак достовірних та допустимих доказів ринкової вартості (на день звернення до суду з позовом) спірного майна, відповідно до яких повинна бути визначена ціна позову та відповідно до неї сплачений судовий збір суду не надано.

З огляду на не зазначення та не визначення в позовній заяві ціни позову, відсутня можливість перевірити правильність суми судового збору, сплаченого позивачем.

Згідно ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 1 Закону України «Про судовий збір» із змінами внесеними ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року, що набрав чинності 01.09.2015 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судовий збір підлягає сплаті за такими реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у Хмельницькому районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38045535, банк отримувача ГУДКСУ в Хмельницькій області, код банку отримувача (МФО) 815013, рахунок отримувача 0490, код класифікації доходів бюджету 22030001 (ідентифікаційний код суду: 26515061).

Окрім того, позивач зазначає, що із питанням щодо добровільного поділу шляхом виділення належної їй частки житлового будинку та оформленням його в нотаріальному порядку вона звернулась до відповідача письмово, проте доказів того, що відповідачу направлявся лист із пропозицією добровільно врегулювати питання виділення частки житлового будинку, суду не надано.

Також, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відповідно до розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради(ст. 152 ЖК України).

Разом з тим, матеріали позову не містять зазначення доказів, станом на дату подачі позову, що є технічна можливість переобладнання будинку, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відповідне клопотання не заявлено в позові.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119,120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вказану заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суддя -

постановила:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про рострочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки в натурі із складу спільної часткової власності в окремий обєкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя