Ухвала

іменем україни

16 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що 15 серпня 2014 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) був укладений договір оренди, за умовами якого відповідач передала позивачу у тимчасове користування квартиру АДРЕСА_1, щомісячна оренда плата становить 6 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

У пункті 4.1 договору оренди передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє з 01 вересня 2014 року по 31 серпня року 2015 року.

Відповідно до пункту 6.2 договору, договір може припинятися за вимогою однієї із сторін у випадку порушення умов даного договору чи згоди сторін, про що вони зобов'язані попередити один одного не пізніше ніж за 1 місяць до моменту закінчення даного договору.

На виконання умов договору оренди відповідач передала позивачу в користування квартиру, а позивач сплатила відповідачу орендну плату за вересень 2014 року у розмірі 6 500 грн. та суму залогу у розмірі 6 500 грн.

Судами також встановлено, що через чотири місяці після укладення договору ОСОБА_4 попередила ОСОБА_2 про розірвання договору, у зв'язку з тим, що остання порушує його умови та вимагала у визначений місячний термін покинути жиле приміщення.

Згідно розписки ОСОБА_4 на договорі оренди, вона попередила позивача 08 лютого 2015 року про припинення договору оренди з 01 березня 2015 року.

01 березня 2015 року ОСОБА_2 та члени її сім'ї добровільно покинули орендовану квартиру, повернули ключі від квартири відповідачу та отримали від неї сплачену раніше суму завдатку у розмірі 6 500 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку, що звільнення позивачем спірного приміщення свідчить про її згоду щодо дострокового розірвання договору оренди.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків настає за наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми закону, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що договір оренди було припинено за згодою сторін, оскільки позивач після отримання попередження добровільно звільнила спірне приміщення, повернувши ключі від квартири відповідачу та отримавши від неї завдатку. Крім того у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення ОСОБА_4 умов договору оренди, а тому відсутні правові підстави для стягнення з неї на користь позивача збитків, і оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пов'язує із порушенням відповідачем умов договору оренди, то і підстав для стягнення моральної шкоди відсутні.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 травня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська