Справа № 570/5151/16-ц
Номер провадження 2/570/1841/2016
У Х В А Л А

23 грудня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Кушнір Н.В. при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівневул.П.Могили 24) цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, зобов»язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

23 грудня 2016 року суддею Кушнір Н.В. подано через канцелярію Рівненського районного суду Рівненської області заяву про самовідвід по даній справі із метою уникнення ситуації, яка могла б викликати сумніви в її об'єктивності або створити видимість наявності у неї упередженого ставлення до розгляду цієї справи.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. Зважаючи на те, що їх явку не визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення по заяві, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з його приводу, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути заяву за відсутності учасників судового розгляду та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд прийшов до таких висновків.

Покликаючись на порушення відповідачем її права власності, яке є непорушним, на земельну ділянку, що виразилося у виділенні її сторонній особі, позивач у поданій до суду 27 січня 2016 року заяві просить на підставі ст.ст.81, 116, 118, 121, 122 ЗК України

1.визнати недійсним та скасувати п.п.1 п.1 рішення 33 /позачергової/ сесії 6 скликання Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 339 від 24 вересня 2015 року «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок» в частині відмови наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

2.визнати недійсним та скасувати рішення 2 сесії 7 скликання Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 25 від 07 грудня 2015 року «Про розгляд звернення ОСОБА_1І.» про відмову в передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ площею 0.08га.

3.зобов»язати відповідача на черговій сесії розглянути питання про надання позивачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ площею 0.08 га в с.Забороль Рівненського району Рівненської області.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що їй виділено земельну ділянку під забудову в загальному розмірі 0.08 га станом на 1981 рік, тому повторне її виділення іншій особі є недопустимим. Оформлення права постійного користування або права власності відповідно до норм Земельного Кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні позивача, не мають обмеження в часі. Вилучення земельної ділянки у неї не проводилося, тому вважає, що набула право власності на земельну ділянку, яка була у її користуванні, шляхом безоплатної приватизації.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року провадження по справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вказане судове рішення ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 25 жовтня 2016 року скасоване, а справа передана до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Крім того, покликаючись на аналогічні підстави та обгрунтування позову, позивач у поданій до суду в цей же день заяві просить на підставі ст.ст.81, 116, 118, 121, 122 ЗК України визнати недійсним та скасувати п.п.5 п.1 рішення 30 сесії 6 скликання Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 302 від 07 травня 2015 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок» в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 орієнтовною площею 0.10 га за рахунок земель запасу Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області (сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства.

По вказаній справі мною 16 травня 2016 року винесено рішення по суті спору і у позові відмовлено.

Вказане судове рішення ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року скасоване, а провадження у справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ст.20 ЦПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу. Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними повязаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для самовідводу судді. Необхідно зазначити, що «інші обставини», про які йде мова щодо субєктивних підстав відводу, можуть бути різні, вони можуть і не бути обєктивними, які б реально свідчили про упередженість судді. Але закон не вимагає їх перевірки на відповідність даним критеріям ні суддею, ні іншими учасниками процесу. Достатньо лише, аби вони існували. Таким чином, процесуальний закон не наділяє повноваженнями сам суд встановлювати обставини, які б свідчили про його упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням. Не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника. Сам факт наявності цих «інших» обставин, поєднаний із сумнівом, і заява про це у судовому засіданні є підставою для відведення судді від розгляду конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивними критеріями. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

За принципом, неодноразово викладеним в рішеннях Європейського суду, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення від 01 жовтня 1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші).

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Еккономічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, виходячи з етичних та моральних засад, беручи до уваги, що з метою уникнення в учасників цивільного процесу будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання у подальшому нарікань на дії головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, з метою уникнення сумнівів в об'єктивності та неупередженості судової гілки влади, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді при розгляді даної справи, та для прискорення подальшого розгляду справи по суті, з метою запобігання у осіб, які беруть участь у справі, враження упередженості та необ'єктивності судді, задля усунення сумнівів та повної і всебічної реалізації права на справедливий судовий розгляд у відповідності до принципів ст.6 Європейської Конвенції, вимог ст.ст.20,23 ЦПК України, вважаю доцільним та таким, що відповідає вказаним нормам та джерелам права задоволення самовідводу судді.

Розгляд даної справи вказаним суддею може сприйматися стороною як порушення її права на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, керуючись ст.24 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити самовідвід судді Кушнір Н.В. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, зобов»язання вчинити певні дії.

Передати до канцелярії Рівненського районного суду Рівненської області для передачі її до провадження іншого судді в порядку ст.11-1 ЦПК України цивільну справу за позовомМаєвської ОСОБА_3 до Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, зобов»язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути внесені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: Кушнір Н.В.