Справа № 161/304/16-ц
Провадження № 2/161/1098/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права особи на частку у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частину квартири. Вимоги позову мотивує тим, що йому та його матері ОСОБА_6 на справі спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після її смерті, належна їй частка в житлі була успадкована в рівних частинах її дітьми - позивачем та відповідачем у справі. На даний час у його власності перебуває 3/4 частки квартири. Площа квартири є малою, частка відповідача у спільному майні є незначною - 1/4, виділ частки відповідача в натурі неможливий, спільне володіння та користування майном не можливе, відповідач проживає в іншому житлі.

Просить припинити право власності відповідача у спільному майні та визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Додатково суду пояснили, що будинок двоквартирний. В квартирі АДРЕСА_1 тимчасово ніхто не проживає, бо вона потребує відновлення. Позивач має намір відновити і проживати. Відповідач з родиною проживає в квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку, якої є співвласником, проводить реконструкцію квартири АДРЕСА_2. Просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що, хоча відповідач має на праві спільної власності інше житло - квартиру АДРЕСА_2, однак у нього велика родина і житлової площі не вистачає. Позбавлення його 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_1 завдасть йому значної шкоди. На компенсацію відповідач не згідний. Крім того, вважає, що провівши відповідну реконструкцію приміщення будинку, можливо виділити йому його частку в квартирі АДРЕСА_1. Разом з тим, зазначили, що в належній йому квартирі він проживає з сім'єю, а нещодавно були зареєстровані і проживають його невістка з новонародженою дитиною. Площі не вистачає. А тому, просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та експертний висновок, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статей 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1: позивачу ОСОБА_2 - 3/4 частини, відповідачу ОСОБА_4 - 1/4 частини, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 36-38) та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи (а.с. 4-7, 45).

З технічного паспорта (а.с. 8-10), встановлено, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 28,7 кв.м., складається з 1 кімнати жилою площею 15,1 кв.м., кухні - 9,6 кв.м., коридору - 4,0 кв.м.

З матеріалів експертного дослідження (а.с. 64-71) вбачається, що житловий будинок побудований до 1939 року, фізичний знос становить 67 %, технічний стан оцінюється як «ветхий», тобто такий при якому стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже «ветхий» і потребує проведення охоронних заходів або повну заміну окремих елементів.

Квартира не придатна для проживання, ні позивач, ні відповідач у даному житлі не мешкають.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований і проживає з сім'єю за адресою: АДРЕСА_2. Дана обставина не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні. Квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 11).

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Зідно висновку №7249-7250 судової будівельно-технічної експертизи від 26.08.2016 року (а.с. 64-71), на вирішення якої було поставлено питання про визначення дійсної (ринкової) вартості 1/4 частки квартири та можливість виділу 1/4 частки ОСОБА_4, встановлено, що дійсна вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 становить 16 364 грн.; поділ квартири таким чином, щоб ОСОБА_4 було виділено 1/4 ізольовану частину, що становить 7,2 кв.м. технічно не можливий.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 має лише одну житлову кімнату, квартира не відповідає п.п. 2.22-2.24, 2.27 ДБН В.2.2-15-2005, виділ 1/4 ізольованої частини технічно не можливий.

Сторонами не заперечується неможливість спільного користування майном.

Частка відповідача в порівнянні з часткою позивача є в три рази меншою, незначною.

Припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України випадку, за умови,що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 має значний фізичний знос - 67,4%, перебуває в неналежному технічному стані, внаслідок чого знизилася її вартість в цілому. Вартість 1/4 частини квартири складає 16 364 грн.

Відповідач проживає та володіє на праві спільної сумісної власності квартирою АДРЕСА_2 в цьому ж будинку, яка має загальну площу 47,1 кв.м.

З доданих до позову фотоматеріалів (а.с.23-25) вбачається, що відповідач ОСОБА_4, проживаючи в суміжній квартирі, опікується лише тією частиною будинку, що відповідає квартирі АДРЕСА_2. Відповідачем не заперечувалося в судовому засіданні факту здійснення ним самочинної надбудови над квартирою АДРЕСА_2 зі збільшенням її площі.

Разом з тим, відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, нею не користується, не здійснює заходів щодо ремонту та відновлення тієї частини будинку, що відповідає квартирі АДРЕСА_1 та у самій квартирі, що свідчить про відсутність у нього інтересу і намірів там проживати чи використовувати.

З урахуванням зниженої вартості частки відповідача в квартирі АДРЕСА_1, наявності у відповідача на праві власності і в користуванні іншого житла, нездійснення ним заходів щодо приведення квартири АДРЕСА_1 у належний для користування стан, суд вважає, що припинення права власності на його частку не завдасть відповідачу істотної шкоди.

З квитанції № 125 від 26.09.2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_2 попередньо вніс на депозитний рахунок у Територіальному управлінні ДСАУ в Волинській області № 2504, , МФО 820172 в ГУДСКУ у Волинській області вартість частки відповідача в спільній квартирі, яка складає 16 364 грн.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави припинити право власності ОСОБА_4 на його частку у спільному майні з виплатою компенсації її вартості.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід припинити право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на цю частину, стягнути з депозитного рахунку у Територіальному управлінні ДСА у Волинській області на користь ОСОБА_4 внесену ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості його частки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 74, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 183, 187, 355, 356, 364, 365 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області виплатити ОСОБА_4 16 364 (шістнадцять тисяч триста шістдесят чотири) гривні грошової компенсації вартості його частки, що була внесена на депозитний рахунок № 2504, , МФО 820172 в ГУДСКУ у Волинській області ОСОБА_2 відповідно до квитанції № 125 від 26.09.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 1 102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 копійок судового збору та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні витрат на проведення судової експертизи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій