У х в а л а

2 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року, клопотання про звільнення від сплати судового збору у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приміщенням,

в с т а н о в и л а :

Стрийський міськрайонний суд Львівської області ухвалою від 17 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року, в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 листопада 2011 року відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 серпня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

19 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 86 Цивільного кодексу Української РСР, статей 15, 16, 316, 317, частини першої статті 319, статей 321, 386, 387, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), статті 41 Конституції України; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на: ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2013 року; ухвали Верховного Суду України від 2 квітня 2008 року і 1 вересня 2010 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 18 липня 2006 року, 16 січня 2012 року, 27 травня, 16 вересня і 23 грудня 2015 року.

Водночас ОСОБА_4 порушує клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень, посилаючись на свій скрутний майновий стан, а саме заявниця зазначає, що вона є пенсіонеркою і її пенсія становить 1 тис. 208 грн 71 коп.

На підтвердження своїх доводів заявниця надала довідку Стрийського Об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Ураховуючи наведене, а також той факт, що заявниця підтвердила відповідними доказами наявність скрутного майнового стану, клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень підлягає задоволенню.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 29 серпня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про відсутність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки постанову слідчого СВ Стрийського МВ ГУ МВС України у Львівській області про закриття кримінального провадження, на яку посилається заявниця, не можна вважати нововиявленою обставиною.

Разом з тим у судових рішеннях судів касаційної інстанції, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 2 квітня 2008 року Верховний Суд України, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для відновлення порушеного права власності особи з огляду на те, що відповідач звів спірну будівлю з недотриманням норм пожежної та санітарної безпеки, що загрожує безпечному користуванню позивачем його майном;

- в ухвалі від 1 вересня 2010 року Верховний Суд України, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог щодо усунення перешкод у користуванні власністю та виселення відповідача із займаних спірних нежитлових приміщень, оскільки позивач, який придбав спірне майно за відплатним договором, є добросовісним набувачем, майнові права якого порушені утриманням спірних приміщень відповідачем, а тому підлягають судовому захисту; крім того, касаційний суд погодився з висновком про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних вимог щодо витребування спірних приміщень на підставі частини другої статті 388 ЦК України, оскільки позивач, який набув право власності на ці приміщення за відплатним договором, є добросовісним набувачем;

- в ухвалі від 30 січня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, вказав на те, що скасування преюдиційного судового рішення (в даному випадку вироку суду), яке стало підставою для ухвалення рішення, відповідно до пункту 3 частини другої статті 361 ЦПК України є підставою для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, 27 травня, 16 вересня і 23 грудня 2015 року, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить цим висновкам.

При цьому постанова Верховного Суду України від 18 липня 2006 року, на яку посилається заявниця, не може слугувати прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, в поданій заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судових рішень з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме статті 3 цього Кодексу щодо права на звернення до суду за захистом, статті 361 цього Кодексу щодо підстав перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки касаційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 щодо перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, то ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження, не може вважатися такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому подана ОСОБА_4 заява в частині перегляду зазначеної ухвали з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню заявниці.

Керуючись статтею 82, частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання і розгляд заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання і розгляд заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приміщенням.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приміщенням за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк