Справа № 603/729/16-ц
Провадження №2/603/335/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участі секретаря Сандалюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину він прийняв, фактично вступивши в управління спадковим майном, проте нотаріальною конторою йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, що підлягає спадкуванню.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач Заставецька сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечили.

Судом встановлено такі обставини.

Батьками позивача ОСОБА_1 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.11.1977 року.

Згідно даних виписки з погосподарської книги №35 за 1986 - 1990 роки спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, належав ОСОБА_3 (голова домогосподарства). У даному будинковолодінні були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка).

Станом на 15.04.1991 року у даному житловому будинку проживали: голова двору ОСОБА_3, 1949 р.н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_1); дочка ОСОБА_5, 1974 р.н. (вибула із села до 1996 року); дочка ОСОБА_6, 1975 р.н. (вибула із села в 1994 року), що вбачається зі змісту довідки №343, виданої 04.11.2016 року виконкомом Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області на підставі по господарської книги №8 за 1991 - 1995 роки.

Спірне будинковолодіння розташоване на відведеній присадибній ділянці площею 0,25 га, про що виконкомом Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області 04.11.2016 року видано довідку №344.

Рішенням Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області сьомого скликання сьомої сесії «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» №40 від 19.12.2016 року позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,61 га, (землі не надані у власність і користування), розташовані на території Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» № 375 від 01.11.2016 року, за адресою: АДРЕСА_1 розміщено одноповерховий житловий будинок загальною площею 29,8 кв.м, житловою - 18,1 кв.м під літерою «А», сарай «Б», комора «В».

На даний житловий будинок 25.10.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія інвентаризаційної справи додана до матеріалів справи).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 02.11.2016 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У силу ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Зі змісту довідки №333, виданої 17.10.2016 року виконкомом Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що позивач ОСОБА_1 у шестимісячний термін з дня смерті свого батька ОСОБА_3, 1949 р.н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_1), прийняв спадщину - житловий будинок з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1. На час смерті спадкодавця разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_5, 1974 р.н., ОСОБА_6, 1975 р.н.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, вступивши в управлінням спадковим майном, проте, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори №1519/01-16 від 06.11.2016 року).

Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини(стаття 549 цього Кодексу).

ОСОБА_6, ОСОБА_5. відмовились від належної їм частини у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_3, в користь позивача ОСОБА_1, що підтверджується їхніми письмовими заявами від 06.12.2016 року, 04.11.2016 року.

Установлено, що ними не подавались до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24 / 26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до змісту цих Вказівок громадська група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Зі змісту виписки з погосподарської книги №35 за 1986 - 1990 роки не вбачається роду занять голови домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що не дає підстав відносити спірне будинковолодіння до суспільної групи - колгоспний двір.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні виписки з погосподарської книги №35 за 1986 - 1990 роки, технічного паспорта будинковолодіння від 25.10.2016 року, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1, є приватною власністю, роком зведення якого є 1965 рік, дане будинковолодіння зведене на відведеній для цього земельній ділянці.

Як слідує з технічного паспорта, виданого 25.10.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок загальною площею 29,8 кв.м, житловою - 18,1 кв.м під літерою «А», сарай «Б», комора «В», розташований за адресою: АДРЕСА_1, збудований у 1965 році.

Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, зведений у 1965 році на відведеній для цього земельній ділянці та належав спадкодавцю ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом.

Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №1598/01-16 від 21.12.2016 року за даними спадкового реєстру після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218 ЦК України, ст. ст. 548, 549, 553 ЦК УРСР (1963 р.), суд, -

вирішив:

Позов позовом ОСОБА_1 до Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 29,8 кв.м, житловою - 18,1 кв.м під літерою «А», сарай «Б», комора «В».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Ю. Г. Гудкова

Копія з оригіналом вірна.

Суддя Монастириського районного

суду Тернопільської області Ю.Г.Гудкова