Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/5823/16 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/778/4859/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Полякова О.З., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до держави в особі Запорізького міського управління юстиції про стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И Л А:

29.09.2016р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до держави в особі Запорізького міського управління юстиції про стягнення грошової компенсації.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року позовну заяву повернуто позивачам як неподану у зв»язку з неусуненням недоліків, зазначених в ухвалі від 03 жовтня 2016р. про залишення позовної заяви без руху.

Не погоджуючись із ухвалою судді про повернення їм позовної заяви, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність через порушення судом норм процесуального права, просять її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивачі, будучи повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання апеляційного суду 19 грудня 2016р. не з»явились, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від них не надходило, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України судовий розгляд відбувся у їх відсутності.

Вивчивши надані матеріали, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі предявили позов до держави в особі Запорізького міського управління юстиції про відшкодування шкоди, спричиненої неправомірною відмовою в здійсненні державної реєстрації належного їм нерухомого майна.

Залишаючи цю позовну заяву без руху, суддя в ухвалі зазначав, що Постановою Кабі-

нету Міністрів України № 99 від 11.02.2016 року «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги», міські, районні та міськрайонні управління юстиції ліквідовані. Крім того, позивачами не зазначено в позові як сторону чи зацікавлену особу Державну Казначейську Службу України, з рахунку якої списуються кошти на відшкодування шкоди, спричиненої органами держави.

Проте погодитись з тим, що це є недоліками саме позовної заяви, колегія не може з огляду на таке.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади» та відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 115/5 від 30.01.2015р., відповідно до Положення про Міністерство юстиції, затвердженого Постановою КМУ № 228 від 02.07.2014р., та Постанови КМУ № 17 від 21.01.2015р. «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» Головні управління юстиції перейменовані на Головні територіальні управління юстиції.

Наказом Міністерства юстиції від 23.06.2011р. з останніми змінами від 10.06.2016р. було затверджено нове Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в АР Крим, в обласних, м. Києві і Севастополі, Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції.

Згідно з пунктом 7 вказаного положення, Головне територіальне управління юстиції здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через утворені в установленому порядку районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції.

Згідно з вказаною суддею Постановою Кабінету Міністрів України № 99 від 11.02.2016 року «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги», ліквідовано як юридичну особу публічного права у Запорізькій області Запорізьке міськрайонне управління юстиції, а не Запорізьке міське управління юстиції, яке визначено в позові ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в якості відповідача.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що вона стосується відділів ВДВС та органів РАЦС, а також органів реєстрації громадських об»єднань, профспілок, політичних партій. Про органи державної реєстрації прав на нерухоме майно у цій постанові не йдеться.

Крім того, до позовної заяви позивачі долучили рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28723110 від 14 березня 2016р., яке постановлено державним реєстратором прав на нерухоме майно Запорізького міського управління юстиції ( а.с. 11).

За змістом ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З наведеного випливає, що саме позивачі повинні визначитись з відповідачем у даній справі.

В цьому позові позивачі зазначили в якості відповідача саме юридичну особу, працівник якої державний реєстратор, на їх думку, безпідставно затягує виконання судового рішення, надавши документ, який підтверджує існування цієї юридичної особи станом на 14 березня 2016р., тобто після затвердження Постанови Кабінету Міністрів України № 99 від 11.02.2016 року «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги», на підставі якої суд в ухвалі без руху вважав цей орган ліквідованим.

Беручи до уваги наведене, колегія вважає, що у суду взагалі не було підстав вважати ці обставини недоліком позовної заяви та через невизначення іншого відповідача позивачами визнавати позовну заяву неподаною.

До того ж, за приписами ст. 37 ЦПК України до компетенції суду надана така правова інституція як заміна відповідача правонаступником у тому випадку, якщо ліквідація юридичної особи, яку позивач визначив як відповідача, в дійсності відбулась, про що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі у суду не було жодних документів.

В такому разі у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України оскаржувану ухвалу слід скасувати з передачею питання на новий розгляд до місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року скасувати. Матеріали позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути до суду першої інстанції на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Поляков О.З.

ОСОБА_4