Справа № 125/2699/15-ц Провадження № 22-ц/772/1491/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 44 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

суддів: Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Бюро по приватизації державного житлового фонду Барської міської ради Вінницької області, про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло і усунення перешкод в користуванні, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Барського районного суду Вінницького області від 10 березня 2016 року,

В с т а н о в и л а :

4 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні. Даний позов мотивований тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно свідоцтва про право власності на житло від 11.02.2006 року. Дана квартира приватизована, як житлове приміщення у гуртожитку.

Позивачка та відповідачка є співвласниками коридору у вказаному будинку, але ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_2 про початок спорудження капітальної стіни у спірному коридорі, вона також привезла будівельні матеріали та розпочала підготовчі роботи.

Позивачка зазначала, що зведення відповідачкою стіни, перешкоджає їй, як співвласнику, у здійсненні права користування коридором, тому просила суд усунути перешкоди у користуванні коридором, який є суміжним між квартирами №7 та №8 по вул. Р.Люксембург,68 у м. Бар Вінницької області, зобов`язавши відповідачку припинити зведення стіни у вказаному коридорі.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2016 року даний позов ОСОБА_2 об`єднаний в одне провадження з її ж позовом до тієї ж ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування Розпорядження органу приватизації і визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право власності (а/с60).

Позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування Розпорядження органу приватизації і визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право власності, мотивовані наступним.

Як власник квартири АДРЕСА_1, позивачка разом з іншими сусідами спільно користувалась позакімнатними коридорами. Проте, відповідачка в одному із коридорів розпочала підготовчі роботи з перекриття коридору, мотивуючи свої дії тим, що в процесі приватизації, коридор передано у її приватну власність. Підтвердженням того є свідоцтво про право власності на житло, видане бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради 10.12.2005 року та технічний паспорт на квартиру.

Позивачка вважає, що приватизація коридорів та включення їх до загальної площі квартири, на яку відповідачці видано свідоцтво про право власності, здійснена з порушенням вимог законодавства, зокрема закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене Наказом №56 Держкому України по ЖКГ від 15.09.1992 року.

Виходячи з цього, ОСОБА_2 просила суд: визнати незаконним та скасувати Розпорядження органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про передачу ОСОБА_3 у приватну власність квартири АДРЕСА_2, загальною площею 37,7 кв.м в частині приватизації двох коридорів площею 8,45 кв.м (4,4 та 4,45 кв.м) і визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на житло, видане 10.12.2005 року ОСОБА_3 тим же бюро, на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 37,7 кв.м в частині права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м (4,4 та 4,45 кв.м); скасувати у Бюро по приватизації реєстрацію за №82 Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.12.2005 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_3 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на дану квартиру, в частині права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м (4,4 та 4,45 кв.м).

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 10.03.2016 року позовні вимоги задоволено повністю. Вирішене питання судових витрат.

ОСОБА_3 оскаржила дане рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване. Зазначає, що вказані коридори були проінвентаризовані до квартири №8, рахувались, як внутрішньо квартирні коридори, які являються підсобними приміщеннями і входили на час приватизації до складу квартири №8, тому являються об`єктами приватизації; на переобладнання коридора у неї є рішення виконкому Барської міської ради.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційну скаргу слід задовольнити частково у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

По-перше, рішення суду, яке містить вступну та резолютивну частини, відрізняється від повного рішення суду у викладенні саме вступної частини. Так, у резолютивній частині повного рішення суду відсутня позовна вимога про усунення перешкод у користуванні (а/с 112, 113).

По-друге, і у рішенні суду, яке містить вступну та резолютивну частини, і у повному рішенні суду відсутня така позовна вимога, як визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, що суперечить вимозі п.1 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Більше того, дана позовна вимога у повному рішенні відсутня, як у резолютивній його частині, так і у описовій та мотивувальній, що суперечить п.п.2,3 ч.1 ст. 215 ЦПК України (а/с 112, 113-115).

З огляду на викладене, висновок суду, викладений у резолютивній частині рішення, не відповідає встановленим судом обставинам у справі.

Крім того, як видно з оскаржуваного рішення суду, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з обставин, встановлених на підставі пояснень сторін, свідків та матеріалів справи.

Так, представник позивача ОСОБА_5 суду пояснював, що коридор, де відповідачка намірилась звести стіну, був спільним міжквартирним та прохідним. До часу виникнення спору між сторонами відповідач жодного разу не повідомляла про приватизацію коридору.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 теж підтвердили, що спірний коридор був прохідним і їм не відомо про його приватизацію відповідачкою.

Натомість відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що спірний коридор відноситься до її квартири і вона має право розпоряджатися ним, тому розпочала підготовку до встановлення в коридорі стіни, для облаштування квартири ванною.

Представник відповідачки вказав, що спірний коридор відноситься до квартири АДРЕСА_4, власником якої є відповідачка ОСОБА_3 і він втратив статус допоміжного приміщення та перестав перебувати у загальному користуванні з часу зміни статусу гуртожитку на багатоквартирний будинок і створення квартири.

Ще суд виходив з обставин, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради Вінницької області 11.02.2006 року, позивач є власником у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_5 (а.с.4, 69). Квартира складається з двох кімнат.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради 10.12.2005 року, власником квартири АДРЕСА_6 є відповідачка ОСОБА_3 (а.с.22, 58, 76).

Право власності відповідачки на квартиру зареєстроване у Барському БТІ 04.01.2006 року (а/с 22) .

Площа квартири складає 37,07 кв.м. Згідно відомостей у технічному паспорті на квартиру відповідача, їй передано у приватну власність: коридор площею 8,45 кв.м., який у кресленнях складається із двох коридорів: 4,0 кв.м. та 4,45 кв.м. (а.с.21,23, а.с.55-56, 74-75). В грудні 2015 року між сторонами виник спір щодо коридору площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.), оскільки ОСОБА_3 винесла з нього речі позивача та почала підготовчі роботи з встановлення стіни. На встановлення стіни відповідач отримала необхідний дозвіл, що підтверджується Погодженням КП «Барське будинкоуправління» 3175 від 02.12.2015 року та рішенням виконкому Барської міської ради №240 від 14.12.2015 року (а.с.24, а.с.12).

Також, суд брав до уваги пораду комісії в складі депутатів Барської міської ради, головного спеціаліста відділу архітектури, будівництва та земельних відносин Барської міської ради, начальника відділу ПСЗ Барської міської ради від 04.02.2016 року позивачці ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні належним їй житлом (а.с. 107); ордер №1644 даний 06.08.2003 року ОСОБА_3 на квартиру №8 площею 34,74 кв.м. (а.с.37, 70), її заяву до органу приватизації про передачу приватну власність квартири (а.с.52); довідку про склад сім`ї ( а.с 53, 71-72) та розпорядження органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про оформлення ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.54, 73); довідку комунального підприємства №2 від 11.01.2016 року про те, що будинок, у якому проживають сторони, знаходиться на балансі КП «Барське будинкоуправління» як житловий будинок (а.с.38).

За вказаних обставин, та керуючись нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від вересня 1992 року №56; нормами ЦК України, які регулюють право власності на його захист, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі і вирішив:

визнати незаконним та скасувати Розпорядження органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про передачу ОСОБА_3 у приватну власність квартири АДРЕСА_6 загальною площею 37,07 кв.м. в частині приватизації двох коридорів площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.);

визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на житло видане 10.12.2005 року ОСОБА_3 Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради Вінницької області на квартиру АДРЕСА_7 загальною площею 37,07 кв.м. в частині права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.);

скасувати у Бюро по приватизації реєстрацію за №82 Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.12.2005 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_8;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_9 загальною площею 37,07 кв.м. в частині права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.);

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні коридорами площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.). між квартирами №7 та №8 по вул.Р.Люксембург, 68 м.Бар шляхом припинення ОСОБА_3 зведення стіни у коридорі;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1038 грн. 41 коп. понесених судових витрат.

На думку колегії суддів, такий висновок суду не відповідає обставинам справи і обставини, які суд вважав доведеними є недоведеними, виходячи з наступного.

Суд визнав незаконним та скасував Розпорядження органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про передачу ОСОБА_3 у приватну власність квартири АДРЕСА_6 загальною площею 37,07 кв.м. в частині приватизації двох коридорів площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.).

Разом з тим, у вказаному Розпорядженні органу приватизації №61 від 10.12.2005 року відсутні дані щодо площі квартири та її складових, в тому числі і щодо приватизації двох коридорів площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.), тому немає що визнавати незаконним та скасовувати (а/с 54).

У Свідоцтві про право власності на житло, виданому 10.12.2005 року ОСОБА_3 Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради Вінницької області на квартиру АДРЕСА_6, теж відсутні дані щодо права приватної власності ОСОБА_3 на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.) (а/с57).

Відомості про те, що квартира №8 по вул. Р.Люксембург м. Бар складається, у тому числі, з коридора 8,45 кв.м, містяться лише у технічному паспорті на дану квартиру, а саме : у розділі «Технічна характеристика квартири» (а/с 55-56,74-75).

Оскільки, ні Розпорядження органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про передачу ОСОБА_3 у приватну власність квартири АДРЕСА_10, ні Свідоцтво про право власності на житло видане 10.12.2005 року ОСОБА_3 Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради Вінницької області на квартиру АДРЕСА_6 не містять даних щодо приватизації та права власності на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.), то відсутні підстави такі дані визнавати незаконним та недійсними і скасовувати у вказаних нормативних документах, а отже задовольняти позовні вимоги в цій частині.

З огляду на вказане, відсутні підстави задовольняти вимогу про скасування у Бюро по приватизації реєстрацію за №82 Свідоцтва про право власності на житло видане 10.12.2005 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_6 та вимогу про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_9 загальною площею 37,07 кв.м. в частині права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.).

Щодо вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні коридором, який є суміжним між квартирами №7 та №8 по вул. Р. Люксембург,68 у м. Бар Вінницької області, зобов`язавши відповідачку припинити зведення стіни у вказаному коридорі, то вона підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Оскільки у Розпорядженні органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про передачу ОСОБА_3 у приватну власність квартири АДРЕСА_6 відсутні відомості, щодо площі приватизованої квартири, її складових, а саме на підставі даного розпорядження мало бути оформлене Свідоцтво про право власності на житло, що вказано в самому Розпорядженні; інші будь-які докази того, що вказана квартиру була приватизована саме площею 37,07 кв. м та зі складовими, вказаними у технічному паспорті, у матеріалах справи теж відсутні, то зазначені обставини вказують на те, що відповідачка не спростувала доводів позивачки про те, що спірний коридор перебуває у спільній сумісній власності власників квартир у вказаному житловому будинку.

Стосовно рішення виконавчого комітету Барської міської ради Вінницької області № 240 від 14.12.2015 року, то ним надано дозвіл ОСОБА_3 на облаштування перегородки у квартирі АДРЕСА_11 (колишній - Р.Люксембург) м. Бар, а як уже зазначено, відповідачка не спростувала доводів позивачки, що спірний коридор перебуває у спільній сумісній власності власників квартир у вказаному житловому будинку і не довела, що він є приватизованою частиною її квартири (а/с 12, 11).

З огляду на вказане та те, що відповідачка визнала ті обставини, що вона розпочала підготовку до встановлення в коридорі стіни, для облаштування квартири ванною, а отже, перешкоджає позивачці у праві користуватися коридором, вимогу позивача про усунення перешкод у користуванні коридором, який є суміжним між квартирами №7 та №8 по вул. Р. Люксембург,68 у м. Бар Вінницької області слід задовольнити.

Таким чином, рішення суду, як ухвалене: за недоведеності обставин, які суд вважав доведеними є недоведеними: за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.. ст.. 303, 307, 309, 313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 10.03.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково. Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні коридором, який є суміжним між квартирами №7 та №8 по вул. Р. Люксембург, 68 м. Бар Вінницької області та перебуває у спільному користуванні їх власників, зобов`язавши ОСОБА_3 припинити зведення стіни у вказаному коридорі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 487, 20 грн. судового збору за позовну заяву та 689 грн. за апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього ж моменту може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук