АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3824/16 Справа № 207/1412/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Савченко В. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості - задоволені.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк», заборгованість 234212,81 грн., а саме: за кредитом - 221819,31 грн.; по відсотках - 11281,06 грн.; пеня - 1112,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 1171,07 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 1171,07 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 311/0806/71-085, згідно умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 18 500 доларів США. Умови договору, по своєчасному поверненню кредиту, ОСОБА_4 не виконала, в результаті чого, станом на 01 липня 2015 року, утворилась заборгованість, яка складає 11150,22 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить - 234212,81 грн., з яких заборгованість за кредитом - 10 560,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає - 221 819,31 грн., заборгованість по відсотках - 537,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає - 11 281,06 грн., розмір неустойки - пеня - 52,96 долара США, що за офіційним курсом НБУ складає - 1 112,44 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 01 серпня 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_5, уклали договір поруки № 311/0806/71-085-Р-1.

На виконання умов договору, відповідачам була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно вищезазначених договорів, відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 311/0806/71-085 від 01 серпня 2006 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_4, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

19 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін і доповнень № 2 до кредитного договору №311/0806/71-085 від 01 серпня 2006 року, згідно яких ПАТ «Альфа-Банк» набув обов'язків кредитора за кредитним договором №311/0806/71-085 від 01 серпня 2006 року.

По лютий 2015 року відповідач ОСОБА_4 у повному обсязі виконувала зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк» по сплаті чергових платежів за кредитним договором № 311 /0806/71 -085 від 01 серпня 2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасної оплати чергових платежів, зазначивши, що відповідачем було визнано позивача у якості нового кредитора, оскільки було продовжено сплати за кредитним договором №311/0806/71-085 від 01 серпня 2006 року на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, та умов Кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Боржник зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушенню боржником зобов'язання.

Згідно ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію дати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановивши обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами, суд першої інстанції дослідив наявні докази, що підтверджують отримання відповідачем кредиту, розмір заборгованості, визнання відповідачем, як наявності правовідносин та обов'язків перед позивачем, що підтверджується діями по поверненню кредиту, так і визнання нового кредитора та надав їм правильну правову оцінку і ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає зазначеним вище нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони полягають в описанні дій та поведінки судді при розгляді справи, висловлювання особистої думки та характеристики на його адресу. Цитування певних нормативних актів, з тлумаченням їх на власний розсуд, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовує висновків суду щодо наявності та розміру заборгованості.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень. Апелянтом не надано жодного доказу в обгрунтування своїх тверджень щодо незгоди з наявністю заборгованості або її розміром. Щодо відсутності доказів отримання кредиту, то вони спростовуються самими діями відповідача по погашенню цього кредиту. Відносно посилань на те, що розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом, то апелянтом, відповідно до вимог ст..10, 60 ЦПК не надано жодного доказу, що підтверджує відсутність заборгованості або її наявність в іншому розмірі. Клопотань щодо призначення експертизи від апелянта, а ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні при подачі апеляційної скарги не надходило.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав, що визначені ст..309 ЦПК для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене у відповідності до вимог ст..213, 214 ЦПК, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: