АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи № 664/859/15-ц Головуючий в І інстанції Никифоров Є.О.
Номер провадження №22-ц/791/333/16 Доповідач Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

секретар Гуров Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3, на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку у натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом , посилаючись на те, що їй та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що у неї з відповідачкою постійно виникають спори про порядок користування та володіння будинком та земельною ділянкою, просила суд, з уточненням позовних вимог, провести реальний розподіл домоволодіння згідно першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 026/2015 від 20.07.2015 року та визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши їй у користування земельну ділянку площею 978,5 кв.м.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий від імені ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2013 р., є співвласниками житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1. Частки кожного із сторін в домобудівлі є рівними (а.с. 5).

Житловий будинок літ. «А», загальною площею 49,6 кв.м., в тому числі житловою 31,0 кв.м., складається з наступних приміщень: коридор пл. 4,8 кв.м., житлова пл.. 15,1 кв.м., кухня пл. 7,4 кв.м., житлова пл. 6,0 кв.м., житлова пл. 9,9 кв.м., сені пл. 6,4 кв.м. /а.с.7 інв. справи/.

Домобудівля розташована на земельній ділянці площею 1963 кв.м., що знаходиться у спільному користуванні сторін.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи №026/2015 від 20.07.2015 року зазначено, що, виходячи з конструктивних особливостей та планування житлового будинку, провести реальний розподіл домобудівлі за адресою: АДРЕСА_1, між двома співвласниками відповідно до чинних вимог ДБН -неможливо. Ідеальна частка співвласника за площею менша за мінімально необхідну площу однокімнатної квартири. Виходячи з конструктивних особливостей та планування житлового будинку, провести розподіл домобудівлі між співвласниками можливо з відхиленням від чинних вимог ДБН з подальшою можливістю добудови необхідних приміщень співвласниками.

Експертом запропоновано один варіант розподілу домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, за яким співвласникам необхідно виконати роботи по переплануванню та переобладнанню будинку у двоквартирний /а.с.47-50/.

Крім того, експертом зазначено, що фактична площа земельної ділянки складає 0,1963 га, в той час, як згідно листа міського голови Цюрупинської міської ради від 21.05.2015 року № 681/2- 14 орієнтовна площа земельної ділянки становить 0,210 га ( що на 137 м. кв. менше фактичної площі земельної ділянки).

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене у натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-286цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна ( виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу ( виділу) з дотриманням будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Згідно ст. 152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Враховуючи, що провести реальний розподіл спірної домобудівлі між двома співвласниками з дотриманням будівельних норм неможливо, а запропонований експертом єдиний варіант поділу домобудівлі, виходячи з її конструктивних особливостей та планування, визначений з відхиленням від чинних вимог ДБН і потребує подальшу добудову приміщень співвласниками для того, щоб складати окремі об'єкти нерухомого майна, та зважаючи на відсутність необхідних дозволів на проведення такого перепланування і переобладнання будинку, колегія суддів вважає, що суд правомірно відмовив в задоволенні заявлених вимог.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Перевірені колегією доводи апеляційної скарги до уваги прийняті бути не можуть, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи, а вказані в скарзі посилання на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права не підтверджені належними доказами.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

К.Г. Чиркова