АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Фаркош Ю.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року закрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу передати на новий розгляд. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та несправедливою. Він не відмовлявся від своїх позовних вимог, а Фонд державного майна України його позовні вимоги визнав законними.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник Фонду державного майна України просить відхилити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника Фонду державного майна України, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду державного майна України, Господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що в 1994 році з ініціативи регіонального відділення Фонду держмайна України в Рівненській області в план приватизації були включені адміністративний будинок по АДРЕСА_1 та будинок по АДРЕСА_2. Йому було запропоновано вступити в члени товариства покупців житлово-комунальної контори і взяти участь в приватизації вказаних будинків. У 1994 році він придбав 616,56 кв.м. загальної площі будинків на загальну суму 215 506 грн. Рішенням арбітражного суду Рівненської області обманним шляхом з боку прокуратури були скасовано договір купівлі-продажу частки державного майна. Оскільки з боку товариства покупців і його членів не було допущено порушень чинного законодавства, то Регіональне відділення мало в порядку реституції повернути членам товариства кошти. Він неодноразово направляв на ім'я начальника регіонального відділення Фонду держмайна України в Рівненській області вимоги про повернення коштів. В 2010 році він отримав від Фонду державного майна України лист про необхідність надання рішення суду для виплати коштів. Позивач просив стягнути з Фонду державного майна України 3173507 грн., з яких: 2155063 грн. - відшкодування коштів, сплачених для придбання ним майна, та 1000 000 грн. - моральна шкода.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 було відкрито.

Ухвалою Печерським районним судом м.Києва 08 липня 2016 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України було закрито.

Колегія суддів не убачає підстав для скасування оскаржуваної ОСОБА_1 ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м.Києва від 17 червня 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, господарського суду Рівненської області про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. В березні 2016 року ОСОБА_1 подав до Печерського районного суду м.Києва той самий позов і з цих же підстав до Фонду державного майна України, господарського суду Рівненської області.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що він не відмовлявся від своїх позовних вимог, а Фонд державного майна України його вимоги визнав законними, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді