АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» до ОСОБА_5 про стягнення коштів за угодою безвідсоткової позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ТОВ «Транспроект-1» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за угодою безвідсоткової позики в розмірі 534 042 гривні 72 копійки, з яких: 511 236 гривень 75 копійок - сума основного боргу; 6 418 гривень 53 копійки - 3% річних; 16 387 гривень 44 копійки - індекс інфляції, посилаючись на те, що між сторонами було укладено угоду безвідсоткової позики, внаслідок невиконання відповідачем вимог якої виникла зазначена заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» до ОСОБА_5 про стягнення коштів за угодою безвідсоткової позики - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» заборгованість за угодою безвідсоткової позики в розмірі 534 042 гривні 72 копійки та судовий збір в сумі 8 010 гривень 64 копійки.

Справа №754/8939/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/15327/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Не погоджуючись з рішенням суду представником відповідача ОСОБА_4. яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4. яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, підтримала доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діють на підставі довіреностей в інтересах ТОВ «Транспроект-1», проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, у відповідності до угоди безвідсоткової позики № 15 від 04 вересня 2006 року, позивач надав відповідачу безвідсоткову позику в розмірі 511 236 гривень 75 копійок, а відповідач зобов'язується повернути позику в строк до 01 січня 2020 року.

Згідно з п. 3.2 Угоди, позика надається Отримувачу позики перерахуванням коштів з р/р позичальника на р/р ТОВ «Експоінвест», згідно договору №Б-379 від 30 серпня 2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Експоінвест».

Факт виконання позивачем своїх обов'язків по вказаній угоді не заперечувався стороною відповідача та підтверджується банківськими виписками від 18 вересня 2006 року, 05 жовтня 2006 року, 17 жовтня 2006 року, 30 листопада 2006 року.

Відповідно до п. 5.2 Угоди, у випадку розірвання трудової угоди між Позичальником та Отримувачем позики, незалежно від причин такого розірвання, непогашена частина позики утримується із заробітної плати, виплаченої Отримувачу позики при кінцевому розрахунку. У випадку недостачі коштів, які мають бути сплачені при остаточному розрахунку для погашення позики, залишок непогашеної позики Отримувач позики повинен внести в касу Позичальника протягом 3 робочих днів після отримання остаточного розрахунку.

У відповідності до Наказу № 15/К ТОВ «Транспроект-1» від 26 жовтня 2015 року відповідача звільнено з посади заступника директора - відповідального за дотримання вимог земельного законодавства, стандартів, норм та правил при виконанні робіт із землеустрою, у зв'язку з скороченням штату, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Згідно з ст. ст. 1046, 1047 ЦК України позикодавець передає другій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк."

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що позивачем зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались грошові кошти. У свою чергу відповідач при звільненні не виконав вимоги п. 5.2 Угоди безвідсоткової позики та не повернув суму позики.

Колегія суддів вважає необґрутованими доводи представника відповідача на те, що відповідачем погашено позику, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стороною відповідача не надано суду належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження сплати відповідачем суми боргу за Угодою безвідсоткової позики від 04 вересня 2006 року №15.

Посилання сторони відповідача на бухгалтерську довідку ТОВ «Транспроект-1» №2 від 01 березня 2013 року, у відповідності до якої ОСОБА_5.1 частково погасив безвідсоткову позику сумами дивідендів в розмірі 89 800 гривень є безпідставними, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02 листопада 2015 року стягнуто з ТОВ «Транспроект-1» на користь ОСОБА_5 дивіденди за 1, 2 квартал 2013 року в розмірі 111 150 гривень з розрахунку: 143 000 грн. - 24 700 грн. (виплачених дивідендів) + (143 000 грн. х 5%) (з урахуванням податку)).

Відповідно до довідки наданої ТОВ «Транспроект-1» №2 від 01 березня 2013 року, ОСОБА_5 частково погасив безвідсоткову позику сумами дивідендів в розмірі 89 800 гривень, однак Господарський суд м. Києва не взяв її до уваги, зазначивши, що безвідсоткова угода не містить положень, які б передбачали одностороннє списання товариством дивідендів ОСОБА_5 у якості погашення заборгованості. Крім того, доказів волевиявлення ОСОБА_5 стосовно погашення заборгованості за Угодою за рахунок дивідендів не надано.

На підставі вказаного рішення суду, враховуючи, що вказана в довідці сума коштів в розмірі 89 800 гривень стягнута з Товариства в якості дивідендів на користь відповідача, позивачем було зроблено перерахунок операції №2 від 01.03.2003 р. «Часткове погашення безвідсоткової позики сумами дивідендів» внаслідок якого, заборгованість відповідача залишилась в сумі 511 236 гривень 75 копійок, тобто без врахування часткового погашення, що підтверджується бухгалтерською довідкою №24 від 01 грудня 2015 року та витягом з Журналу господарських операцій по рахунку: 3775 співробітника ОСОБА_5 за період з 01 вересня 2006 року по 31 грудня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок, наданий стороною позивача відповідачем не спростовано, доказів його невідповідності суду не надано.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 на рішення - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: