Справа № 442/5896/15 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/3988/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ДП «Дрогобицьке лісове господарство» - Поврозника А.П., ОСОБА_3 та його представників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" - Поврозника Андрія Петровича на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

31 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому із урахуванням уточнених вимог просив:

визнати незаконним та скасувати наказ №84-к від 12 серпня 2015 року про звільнення його з роботи;

поновити його на посаду майстра лісу Гаївського лісництва, як незаконно звільненого за п.4 ст.40 КЗпП України;

стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20 336,64 гривень та моральну шкоду в сумі 5 000 гривень (а.с. 1-4; 106; 148; 164)

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 84-к від 12 серпня 2015 року по Державному підприємству «Дрогобицьке лісове господарство» про звільнення з роботи майстра лісу Гаївського лісництва ОСОБА_3.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді майстра лісу Гаївського лісництва Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство».

Стягнуто з Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по дату ухвалення судового рішення про поновлення на роботі у розмірі 10 168,34 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» на користь ОСОБА_3 1000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ДП "Дрогобицьке лісове господарство" - Поврозник А.П.

В апеляційній скарзі посилається на те, що актами про відсутність позивача на робочому місці, табелем обліку робочого часу зафіксовано факт відсутності ОСОБА_3 на робочому місці з 01.07.2015 року по серпень 2015 року. Від позивача вимагалось надання письмових пояснень про причини відсутності на робочому місці, проте від надання таких останній відмовився.

Позивач не з'являвся на роботі з 01 липня 2015 року, не рапортував про присутність за період з 01 липня 2015 року по серпень 2015 року та про виконувану роботу. Не доведено наявності неприязних стосунків між ОСОБА_3 та його безпосереднім керівником - лісничим ОСОБА_6

Адміністрацією ДП "Дрогобицьке лісове господарство" отримано згоду виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення позивача з роботи.

Суд помилково вважає, що для фіксування відсутності працівника на робочому місці потрібно створювати спеціальну комісію.

Неодноразово ОСОБА_3 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказами № 208 від 02.09.2013 р., наказ №220 від 18.09.2013р., наказ №239 від 11.11.2014р.

Вважає, що звільнення ОСОБА_3 проведено згідно вимог чинного законодавства.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ДП «Дрогобицьке лісове господарство» - Поврозника А.П. на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його представників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Дисциплінарна відповідальність працівників є одним із видів юридичної відповідальності, що встановлена законодавством за протиправну поведінку працівника. Вона є обов'язком працівника понести покарання, передбачене нормами законодавства про працю, за протиправне невиконання чи неналежне виконання своїх трудових обов'язків.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Як зазначено у ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно з положенням ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно зі ст.7 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», яка ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, із набранням чинності для України 16 травня 1995 року - трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості.

Як зазначено у п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір про закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пленум Верховного Суду України у п.24 Постанови №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди, повинні виходити з того, що передбаченим цією нормо закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом всього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

У п.22 зазначеної Постанови вказано, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4, 7,8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1,148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Судом та матеріалами справи установлено, що позивач ОСОБА_3 працював у відповідача - ДП «Дрогобицьке лісове господарство» з 1995 року на різних посадах. З 04 січня 2001 року переведений майстром лісу Гаївського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство» (а.с.5-7).

Наказом в.о. директора ДП «Дрогобицьке лісове господарство» Кінаша В.В. від 12 серпня 2015 року ОСОБА_3 був звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули) з 01 липня 2015 року.

Підставами для звільнення ОСОБА_3 з роботи стали:

акт комісії у складі: лісничого Гаївського лісництва ОСОБА_6, майстра ОСОБА_8, лісоруба ОСОБА_9 від 04 серпня 2015 року у якому зазначено про те, що майстер лісу ОСОБА_3 на протязі липня 2015 року не був помічений на своєму обході, роботи які заплановані на ввіреному йому обході не проводились. На їх запитання чому він не виходить на роботу його відповідь, що він не працює у Гаївському лісництві а в лісгоспі (а.с.24).

акт комісії у тому ж складі від 05 серпня 2015 року у якому зазначено, що позивач з 01 серпня 2015 року по 05 серпня 2015 року не доповідає лісничому ОСОБА_6 про те, де він знаходиться та про виконану ним роботу. Комісія просить рахувати ці дні йому за прогули (а.с.23).

На підставі зазначених актів «комісії» було складено табель обліку робочого часу працівників Гаївського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство» у якому було зафіксовано відсутність позивача на роботі у період з 01 липня 2015 року по 12 серпня 2015 року (а.с.58-61).

При тому, в порушення вимог ст.149 КЗпП України та ст.7 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року» у ОСОБА_3 не було відібрано пояснень з приводу порушень трудової дисципліни.

Як в суді першої так й апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснював про те, що з 01 липня 2015 року по 12 липня 2015 року він здійснював охорону лісу на закріпленій території, згідно посадової інструкції майстра лісу.

Конкретних завдань від керівництва у цей період йому не поступало. Він завжди перебував на зв'язку.

За таких обставин суд першої інстанції вірно не взяв до уваги такі письмові документи як-от: акти комісії від 04 та 05 серпня та табель обліку робочого часу працівників Гаївського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство» за липень-серпень 2015 року у яких зазначено про відсутність позивача на роботі з 01 липня 2015 року, оскільки у ДП «Дрогобицьке лісове господарство» відсутні нормативні документи які б визначали графік роботи майстрів лісу, зокрема, години початку та закінчення роботи у майстра лісу Гаївського лісництва ОСОБА_3

Те, що ОСОБА_3 не був помічений лісничим Гаївського лісництва ОСОБА_6 у період з 01 липня 2015 року по 12 серпня 2015 року чи не відповідав на його телефонні дзвінки не давали підстав для складання актів від 04 та 05 серпня 2015 року та відмічати у табелі обліку робочого часу прогули зважаючи, що робочим місцем ОСОБА_3 є дільниця №1 Гаївського лісництва, яка простягається на десятки кілометрів.

Із оглянутого в суді апеляційної інстанції журналу розпоряджень лісничого Гаївського лісництва ОСОБА_6 установлено, що у липні - серпні 2015 (до 12 серпня 2015 року) року конкретні завдання ОСОБА_3 не ставилися.

Тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 у цей період не виконував конкретних розпоряджень керівництва, зокрема лісничого ОСОБА_6

Профспілковий комітет працівників ДП «Дрогобицьке лісове господарство» розглядаючи подання в.о. директора ДП «Дрогобицьке лісове господарство» Кінаша В.В. на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов необґрунтованого висновку про дачу згоди на звільнення ОСОБА_3 за п.4 ст.40 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції вірно не погодився із зазначеним рішенням профкому, оскільки таке не відповідає дійсним обставинам справи.

Із змісту рапортів лісничого Гаївського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство» ОСОБА_6 від 03 липня 2015 року та 03 серпня убачається, що він, як керівник, не задоволений роботою ОСОБА_3 і просить призначити засідання профкому працівників ДП «Дрогобицьке лісове господарство» та розглянути питання про відповідність займаній посаді (п.2 ст.40 КЗпП України) останнього (а.с.25;26)

Дані рапорти також були предметом розгляду на профкомі, і такий не обґрунтовано дав згоду на звільнення ОСОБА_3 за прогул (п.4 ст.40 КЗпП України).

Таким чином, станом 12 серпня 2015 року у в.о. Директора ДП «Дрогобицьке лісове господарство» Кінаша В.В. не було достатньо правових підстав для звільнення з роботи ОСОБА_3 за п.4 ст.40 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" - Поврозника Андрія Петровича - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.