Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/834/16 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
№ провадження 22-ц/778/3526/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У позові зазначала, що 10.12.2015 року о 17-20 годин відповідач, перебуваючи на 0 км + 50 м автомобільної дороги Н15-Вільнянськ-Н15, керуючи автомобілем «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, під її керуванням, який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в якій автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2015 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідач свою цивільно-правову відповідальність щодо транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, застрахував у ПрАТ«Страхова група «ТАС».

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 010 від 06.01.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого їй, як власнику автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 90 949 грн.

Вартість проведення експертного дослідження становить 1 000 грн.

Враховуючи, що сума страхового відшкодування, що була виплачена ПрАТ «Страхова група «ТАС» на її користь, становить 68 802 грн. 12 коп. і є недостатньою для відшкодування в повному обсязі завданої шкоди її майну, сума не відшкодованого матеріального збитку становить 23 146 грн. 95 коп.

Також, внаслідок неправомірних дій відповідача, їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінила у 10 000 грн.

У квітні 2016 року ОСОБА_3 зменшила розмір позовних вимог, пославшись на те, що вартість здійсненого за договором від 27.01.2016 року з ФОП ОСОБА_4 повного відновлювального ремонту автомобіля згідно з актом приймання-передачі виконаної роботи від 20.02.2016 року склала 86 375 грн.

Враховуючи, що сума страхового відшкодування, виплачена третьою особою, становила 68 802 грн. 12 коп. і не відшкодувала в повному обсязі завдану їй матеріальну шкоду, остаточно просила стягнути з відповідача суму не відшкодованого матеріального збитку , з урахуванням вартості проведеного повного відновлювального ремонту та вартості сплаченої суми за проведення експертного дослідження , у розмірі 18 572 грн. 82 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму 18 572 грн. 88 коп. матеріальної шкоди, 1 500 грн. моральної шкоди, 387 грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Після відшкодування шкоди зобов»язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 пошкоджені автомобільні деталі, які не можуть використовуватися за призначенням, але мають певні цінність, які зазначені в переліку запчастин, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, та на підставі якого проводились ремонтні роботи пошкодженого автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2, у т.ч.: крило заднє ліве - 1 одиниця, ліхтар задній лівий зовнішній - 1 одиниця, ліхтар задній лівий внутрішній - 2 одиниці, направляючий бампера лівий - 1 одиниця, направляючий бампера лівий задній - 1 одиниця, бампер задній - 1 одиниця, кришка багажнику - 1 одиниця, панель задня - 1 одиниця, панель ліхтаря задня ліва - 1 одиниця, панель запасного колеса - 1 одиниця, лонжерон задній лівий, задня частина - 1 одиниця, підсилювач бамперу - 1 одиниця, кронштейн підсилювача бамперу правий - 1 одиниця, кронштейн підсилювача бамперу лівий - 1 одиниця, люк бензобаку - 1 одиниця, підкрилок задній лівий - 1 одиниця, накладка панелі задньої - 1 одиниця, повітряпровід крила задній лівий - 1 одиниця, захист полу запасного колеса задня частина - 1 одиниця.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове , яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи заявлений ОСОБА_3 позов, суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов висновку щодо його доведеності.

Висновок суду є правомірним, оскільки відповідає матеріалам справи та вимогам норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для виправлення пошкодженої речі.

Згідно ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Судом встановлено і вказані обставини не заперечувались сторонами, що 10 грудня 2015 року з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний ОСОБА_3 автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 щодо транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом обов»язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4175907 від 16.12.2014 року та договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків АZ № 038430(а.с.38-39).

Відповідач не заперечував, що за страховим випадком, який стався 10 грудня 2015 року, страхова компанія виплатила потерпілій ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 68802 грн. 07 коп.(а.с.69).

Як передбачено ст.. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до висновку № 010 від 06.01.2016 року експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу , проведеного із застосуванням вказаної Методики, вартість спричиненого власнику транспортному засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, сума матеріального збитку, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення фізичного зносу складників КТЗ, була визначена у розмірі 90949 грн.(а.с.8-13)

В обґрунтування фактичного розміру шкоди позивач надала докази вартості здійсненого за договором від 27.01.2016 року з ФОП ОСОБА_4 відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіляі яка згідно з актом приймання-передачі виконаної роботи від 20.02.2016 року склала 86 375 грн.(а.с.52-53).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти , довідки, листування службового або особистого характеру або витяг з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Заперечення проти позову ОСОБА_2 обґрунтовував лише незгодою з наданим позивачем доказами дійсної вартості проведеного ФОП ОСОБА_4 відновлювального ремонту автомобіля, при цьому належних та допустимих доказів на їх спростування не надавав.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався.

Посилання ОСОБА_2 на те, що оскільки страхове відшкодування ОСОБА_3 ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатила у меншій сумі, ніж встановлений за договорами обов»язковий ліміт його відповідальності, який становив 75 000 грн., а тому вартість відновлюваного ремонту може стягуватися з нього лише за межами цього ліміту, суд правомірно не прийняв до уваги.

При розгляді справи суд правомірно врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі за № 6-2808 цс 15, згідно якої право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов»язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов»язанні.

Якщо потерпілий звернувся до старховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов»язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов»язку згідно за ст.. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову у здійсненні страхового відшкодування(ст.ст. 36,37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов»язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визнає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов»язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно ст.. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату(страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Фактично доводи зводяться до іншої оцінки обставин справи, які відрізняються від зробленої судом першої інстанції оцінки, і підстав для скасування судового рішення не містять.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги, сплата яких була відстрочена ухвалою від 13 липня 2016 року, підлягають стягненню з ОСОБА_2 у сумі 606 грн. 32 коп. в доход держави.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року по даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 606 грн. 32 коп. на користь держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: