Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/762/16-ц
Провадження №: 2/332/496/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 р.

Заводський районний суд м. Запорожжя у складі:

Головуючого судді: Марченко Н.В.

при секретарі: Фурдак В.Й,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок. В позові він посилається на те , що 10 вересня 1981 року рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №315/9 «Про будівництво працівниками Дніпровської водопровідної станції №1 індивідуальних жилих будинків по вулиці Поселковій на земельній ділянці, відведеній Запорізькому виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства» за працівниками ДВС-1 були закріплені земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків згідно з додатком (пункт 1). Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №315/9 від 10.09.1981 земельні ділянки були виділені у безстрокове користування для будівництва індивідуальних жилих будинків на правах приватної власності.

Згідно з пунктом 18 додатку до Рішення №315/9 будівельна ділянка №18 площею 600м2 було надано під забудову ОСОБА_5.

Пізніше у 1981 році рішенням профспілкових зборів Дніпровської водопровідної станції №1 земельна ділянка №18 по вулиці Селищній (Поселковой) була передана ОСОБА_1, але відповідно до листа Комунального підприємства «Водоканал» від 18.11.2015 №11638 підтвердити це документально виявилося неможливим, внаслідок відсутності за давністю відповідних документів.

Виділення позивачу зазначеної земельної ділянки підтверджується довідкою Запорізького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від01.10.1982 № 10/2081. Пізніше адреса будинку 18 по вул.. Поселковій була змінена на адресу будинок 18 по вул.. Новій. На підставі рішення Запорізької міської ради народних депутатів №18/2 від 25.01.1996 і розпорядження Заводської районної адміністрації №576 від 29.04.1996, адреса будинку 18 по вул.. Новій була змінена на адресу б. 37 по вул.. Бодянського.

На виділеній земельній ділянці було збудовано власними силами позивача

*житловий будинок, позначений на плані літерою «А», загальною площею 7

кв.м. житловою площею 36,2 кв.м (рік забудови - 1985);

*службова прибудова, позначена на плані літерою «а» (рік забудови - 1990);

*службова прибудова, позначена на плані літерою «аі» (рік забудови - 1990);

*сарай, позначений на плані літерою «Б» (рік забудови - 1990);

*паркани №№1, 3, 5 (рік забудови - 1986);

*ворота №2 (рік забудови - 1986);

*колодязь №4 (рік забудови - 1984).

Позивач просить визнати за ним право власності на указані будівлі та споруди, оскільки в іншому порядку це зробити неможливо так як немає даних про переіменування вул.. Селищної на вул.. Нова.

Представник позивача позов підтримала, суду пояснила, що вул.. Нова, це вул. Селищна. яка не була переіменована, а була знову створена як вулиця паралельна , вулиці Селищній. Потім, ця вулиця була переіменована на вул.. Бодянського.

Представник територіальної громади з позовом згодний, оскільки підтвердила, що вул.. Нова, це вул. Селищна. яка не була переіменована, а була знову створена як вулиця паралельна , вулиці Селищній. Потім, ця вулиця була переіменована на вул.. Бодянського.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечує проти визнання за позивачем права на забудови, суду пояснив, що він знає, що ОСОБА_1 постійно з самого початку забудови району проживав в б. 37 , який сам будував. Вулиця на якій проживає ОСОБА_1 спочатку називалась Нова, потім була переіменована на Бодянського.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з*явились, проти задоволення позову не заперечують, про що надали свої заяви.

Вислухавши сторони , дослідивши докази по справі , суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню з наступних підстав.

10 вересня 1981 року рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №315/9 «Про будівництво працівниками Дніпровської водопровідної станції №1 індивідуальних жилих будинків по вулиці Поселковій на земельній ділянці, відведеній Запорізькому виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства» за працівниками ДВС-1 були закріплені земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків згідно з додатком (пункт 1). Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №315/9 від 10.09.1981 земельні ділянки були виділені у безстрокове користування для будівництва індивідуальних жилих будинків на правах приватної власності. (а.с.6)

Згідно з пунктом 18 додатку до Рішення №315/9 будівельна ділянка №18 площею 600м2 було надано під забудову ОСОБА_5.

Пізніше у 1981 році рішенням профспілкових зборів Дніпровської водопровідної станції №1 земельна ділянка №18 по вулиці Селищній (Поселковой) була передана ОСОБА_1, але відповідно до листа Комунального підприємства «Водоканал» від 18.11.2015 №11638 підтвердити це документально виявилося неможливим, внаслідок відсутності за давністю відповідних документів.

Виділення позивачу зазначеної земельної ділянки підтверджується довідкою Запорізького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від01.10.1982 № 10/2081. Пізніше адреса будинку 18 по вул.. Поселковій була змінена на адресу будинок 18 по вул.. Новій. На підставі рішення Запорізької міської ради народних депутатів №18/2 від 25.01.1996 і розпорядження Заводської районної адміністрації №576 від 29.04.1996, адреса будинку 18 по вул.. Новій була змінена на адресу б. 37 по вул.. Бодянського.

На виділеній земельній ділянці було збудовано власними силами позивача

*житловий будинок, позначений на плані літерою «А», загальною площею 7

кв.м. житловою площею 36,2 кв.м (рік забудови - 1985);

*службова прибудова, позначена на плані літерою «а» (рік забудови - 1990);

*службова прибудова, позначена на плані літерою «аі» (рік забудови - 1990);

*сарай, позначений на плані літерою «Б» (рік забудови - 1990);

*паркани №№1, 3, 5 (рік забудови - 1986);

*ворота №2 (рік забудови - 1986);

*колодязь №4 (рік забудови - 1984).

У жовтні 2015 року позивач звернувся із заявою до виконавчого комітету Запорізької міської ради про передачу у власність земельної ділянки по вулиці Бодянського, 37 м. Запоріжжя, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарем будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно з листом виконавчого комітету Запорізької міської ради від 21.10.2015 .№ 8222-3 для розгляду даного питання позивачу було запропоновано надати до управлінню питань земельних відносин міської ради оригінал та завірені копії технічного паспорту будівлі, розташовані на запитуваній земельній ділянці з витягом про реєстрацію права власності.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подають 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (як такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державне реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкт документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки у користування або власність.

Аналогічний порядок реєстрації права власності передбачений пунктом Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-УІ експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Однак, ця вимога не поширюється на споруди, які закінчили будувати до 05.08.1992 року. До цього часу в Україні не існувало нормативно-правового акту, який би вимагав обов'язкове введення в експлуатацію жилого будинку, збудованого фізичною особою.

05.08.1992 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність), згідно з якою введення в експлуатацію об'єктів будівництва стало обов'язковим для всіх забудовників.

Тому для оформлення права власності (реєстрації) на збудовані до 05.08.1992 року приватні житлові будинки, дачні будинки, гаражі, сараї, інші господарські будівлі законодавство не вимагає введення таких об'єктів в експлуатацію та отримання від органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однак, частиною 3 ст.376 ЦК України визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Земельна ділянка по вулиці Бодянського, 37 в м. Запоріжжя перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя.

10 лютого 2016 року експертом ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат АЕ №003546) складений Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Бодянського, буд.37.

Як вбачається з висновку, за результатами проведення візуального технічного обстеження об'єкта: житловий будинок (літера «А»), службова прибудова (літера «а») службова прибудова (літера «аі»), сарай («Б»), м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Бодянського, буд.37, замовник ОСОБА_1, встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість безпечної експлуатації в якості житлового будинку.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 06.02.2016 року, житловий будинок, а також всі господарські будівлі та споруди розташовані в межах земельної ділянки. Отже, права інших осіб не порушуються.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є власниками суміжних земельних ділянок, не заперечують проти оформлення права власності на збудований мною житловий будинок.

Таким чином, житловий будинок не порушує права інших осіб, відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації і може безпечно експлуатуватися в якості житлового будинку. Крім того, будинок розташований на земельній ділянці, яка відповідно до Рішення №315/9 відводилася саме для будівництва індивідуальних житлових будинків.

Розташовані на земельній ділянці поряд з житловим будинком господарські будівлі та споруди відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю основної речі (будинку).

Керуючись ст. ст. 208,209, 212- 215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на житловий будинок. господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Бодянського, будинок 37, а саме: житловий будинок, позначений на плані літерою «А», загальною площею 77,7 кв.м, житловою площею 36,2 кв.м, службову прибудову, позначену на плані літерою «а», службову прибудову, позначену на плані літерою «аі», сарай, позначений на плані літерою «Б», паркани №1, №3, №5, ворота №2, колодязь №4.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, що була відсутня в судовому засіданні протягом того ж строку з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Н.В.Марченко