Справа № 138/3134/15-ц Провадження № 22-ц/772/1447/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 40Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Жданкіна В.В., Марчук В.С.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Могилів-Подільської міжрайонної прокуратури про поновлення конституційних прав,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, після скасування Апеляційним судом Вінницької області від 16 лютого 2016 року ухвали цього суду від 7 грудня 2016 року про повернення вказаної позовної заяви.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року закрито провадження у цій справі на підставі п. 1. ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погодившись із постановленою ухвалою про закриття провадження у справі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд, керуючись п. 1. ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходив із того, що предявлений позов ОСОБА_2 повинен розглядатись у порядку адміністративного судочинства, оскільки зі змісту позову та пояснень позивача, наданих у суді першої інстанції, не вбачається спору про право, який виник між сторонами у справі як учасниками цивільно-правових відносин, а в даному випадку відповідач виступає як субєкт публічного права і, фактично, позовні вимоги заявлено про оскарження його рішень, які позивач вважає неправомірними, тому цей позов має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Із такими висновками суду погодитись не можна з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. ст. 15-16 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що окрім іншого ОСОБА_2 просить суд визнати порушеними його права, передбачені статтями 285, 289, 297, 299, 311, 312 ЦК України, тобто особисті немайнові права, а також, посилаючись на ст. 276 ЦК України, зобовязати відповідача вчинити певні дії щодо поновлення його немайнових прав.

На порушення положень п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України суд у мотивувальній частині ухвали свій висновок про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства фактично не мотивував, а лише зазначив, пославшись на деякі норми процесуального права, що в даному випадку відповідач виступає як субєкт публічного права, чиї рішення оскаржуються, тому позов ОСОБА_2 має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Пленум ВССУ у п.п.2,3 постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI). Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У п.21 цієї ж постанови вказано, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (субєкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і субєктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (субєктом владних повноважень) як субєктом публічного права та субєктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії субєкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь субєкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, та обставина, що у спорі бере участь субєкт публічного права, сама по собі не відносить автоматично спір до адміністративної юрисдикції, суд повинен зясувати не тільки субєктний склад учасників спору, але й вникнути у суть правовідносин між сторонами, зясувати наявність чи відсутність у них спору про право цивільне і у залежності від встановленого робити висновок про те, до якого виду юрисдикції відноситься цей спір, у залежності від чого приймати процесуальне рішення, яке належним чином мотивувати.

Враховуючи викладене та на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, апеляційну скаргу слід задовольнити, а вказану цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року скасувати, вказану цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.В. Жданкін

ОСОБА_3