Справа №: 343/1836/15-ц
Провадження №: 2/0343/861/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судових засідань-Височанської О.З.,

представника позивача-Дуткевича М.В.

представника відповідача- Крушельницької Б.

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування сплачених на підставі незаконного судового рішення коштів за навчання дочки, послуг адвоката та судового і виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь завдану йому матеріальну шкоду в сумі 17 512,93 грн.

В обґрунтування свого позову покликається на те, що з відповідачкою по справі він знаходився у шлюбі, від якого вони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні стосунки між сторонами були припинені в 2002 році, на даний час у нього інша сім"я. 01.12.2014 року було винесено рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат, пов"язаних з навчанням та проживанням дочки в м.Івано-Франківську в сумі 14465,00 грн., 243,60 грн. судового збору та 1000,00 витрат, пов"язаних з наданням правової допомоги. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області дане рішення залишили без змін, однак Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ його касаційну скаргу задоволено, а справу повернуто на новий судовий розгляд. Після того як дана справа була призначена до розгляду, ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила залишити його без розгляду. Вважає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному об"ємі особою, яка її завдала відповідно до ст. 1166 ЦК України.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позов підтримали з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідачка та її представник позов не визнали та подали заперечення, в якому зазначили, що жодного обгрунтування та посилання на норми законів, відповідно до яких відшкодування шкоди покладається на неї, позивачем не надано, а тому є всі підстави вважати, що вона є неналежним відповідачем по справі. За таких обставин вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 01.12.2014 року ,згідно рішення Долинського районного суду, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 465,00 грн. витрат, пов"язаних з навчанням та проживанням дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 243, 60 грн. судового збору на користь держави та 1000,00 грн, витрат за надання юридичної допомоги згідно квитанції, яке ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області було залишено без змін.

Згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 02.04.2015 року та від 05.03.2015 року ,виконавче провадження закрито ,оскільки фактично виконано згідно виконавчих документів.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Долинського районного суду та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Долинського районного суду від 02.07.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, залишино без розгляду.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на ст.1166 ЦК України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної особи відшкодовується в повному об"ємі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за цією правовою нормою, необхідним є доведення таких фактів: по-перше, неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої заподіяно шкоду, якщо її завдавач був уповноважений на такі дії; по-друге, наявність самої шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майнового або немайнового характеру. Шкода в такому випадку, є не лише обов'язковою умовою, але й мірою відповідальності, оскільки за загальним правилом, відображає грошову оцінку майнових та немайнових втрат потерпілого і повинна бути відшкодована в повному обсязі; по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і по-четверте, обов'язково повинна бути вина завдавача шкоди, яка може виражатись як у формі умислу, так і формі необережності. Наявність всіх перелічених умов в їх сукупності є обов'язковим для ухвалення рішення про відшкодування шкоди згідно ст.1166 ЦК України , а в силу ст. 60 ЦПК України, обов'язок щодо їх доведення законом покладено на позивача.

Разом з тим, всупереч наведеним вище нормам закону, позивачем жодним чином не доведено в чому полягав умисел чи необережність та протиправна поведінка відповідачки, як і відсутні аргументовані підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою ОСОБА_2 та шкодою, яка, на думку позивача, завдана незаконним рішенням Долинського районного суду від 01.12.2014 року. Наведене виключає можливість вважати вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 512,93 грн. матеріальної шкоди обґрунтованою, а тому правових підстав для його задоволення не вбачає.

Окрім цього, суд вважає за необхідно зазначити, що для врегулювання даних правовідносин Цивільним процесуальним кодексом України передбачена стаття 382, згідно ч.2 якої у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або за завідомо неправдивими відомостями позивача.

Так, рішення суду від 01.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат, пов"язаних з навчанням та проживанням дочки ОСОБА_3, 19.09.1996 року виносилось на підставі достовірних документів, у судовому засіданні не було надано доказів, що при вирішенні питання про стягнення витрат, позивачем подавались завідомо неправдиві відомості, а тому за таких обставин не можливо повернути виконання судового рішення та стягнути з відповідачки на користь позивача сплачені ним аліменти на користь відповідачки, пов"язані з навчанням та проживанням дочки.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, та ст.1166 ЦК України, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України та керуючись ст.ст. 3-6,10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування сплачених на підставі незаконного судового рішення коштів за навчання дочки, послуг адвоката та судового і виконавчого збору,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Текст повного рішення виготовлено 04.01.2016 року