АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Глущенко Н.Г., Осіяна О.М.,

за участі секретаря:- Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання неправомірною відмову в поверненні вкладу та стягнення суми вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014р. ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.06.2013р. у відділенні Кримського РУ «ПАТ КБ «ПриватБанк», між ним та відповідачем було укладено договір банківського строкового вкладу (депозит) SAMDN4452 від 20.06.2013р. на суму 4000 доларів США строком на три місяці до 20.09.2013р., з виплатою 8 % річних на суму вкладу. За умовами договору його дія подовжується на той самий строк, якщо від вкладника не надійшла заява про повернення суми депозиту.

24.04.2014р. позивач направив банку заяву про відсутність наміру продовження дії зазначеного договору та вимогу виплатити всі грошові кошти за договором разом із нарахованими відсотками, проте така заява була залишена без задоволення, грошові кошти не були виплачені позивачу.

У зв'язку із зазначеним позивач просив стягнути на його користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад у розмірі 4 тис. доларів США та 380,00 доларів США нарахованих процентів, а також судові витрати у справі.

Справа судами розглядалась неодноразово, останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів наявності грошових коштів на відповідному банківському рахунку, відкритому на його ім»я у ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання умов договору банківського вкладу.

Така позиція районного суду помилкова.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 20 червня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу у розмірі 4000 доларів США терміном до 20 вересня 2013 року та із виплатою 8% річних на суму вкладу.

Відповідно до п. 7 банківського договору у разі спливу тримісячного строку дії договору та відсутності заяви позивача про намір повернути вклад договір автоматично продовжується на той самий термін.

24 квітня 2014 року ОСОБА_6 у м. Дніпропетровську звернувся до голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення банківського вкладу, однак кошти повернуті не були з посиланням на те, що договір банківського вкладу оформлений на території Автономної Респуліки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, у зв'язку із чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові ( володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки районний суд не звернув уваги на наявність оригіналу договору та квитанції, відповідно до ст. 309 ЦПК України ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року - скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_6 суму вклада в розмірі 4000 долларов США та 380 долларов США нарахованих процентів.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: