Справа № 344/5591/16-ц
Провадження № 2/344/3499/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

04 серпня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.З позовної заяви вбачається, що 26 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Л71.188.76184, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6 570,00 грн. зі сплатою 0 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою «Факторингова компанія «Рантьє»був укладений договір факторингу № 30/10-1. Сума боргу на дату відступлення вимоги складає 5 243,17 грн., що складається простроченого боргу у сумі 5 243,17 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем була здійснена оплата на загальну суму 0,00 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, передбачених договором, станом на 30 березня 2016 року заборгованість становить 5 243,17 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 243,17 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 5 243,17 грн. та судовий збір у сумі 1 378,00 грн.

У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

26 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк", Банком, та ОСОБА_2, Позичальником, був укладений кредитний договір №Л71.188.76184, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 6 570,00 грн. зі сплатою 0 % річних з погашенням кредиту строком на 40 місяців.

При цьому Позичальник був ознайомлений з умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 18-20).

ОСОБА_2 отримав кошти у сумі 6 570,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № TR.652765.3949.605 від 08 травня 2012 року (а.с.21).

30 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк", Клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», Фактором, був укладений договір факторингу № 30/10-1 (а.с. 12-17, 25).

Позивач повідомив відповідача про укладення договору факторингу та відступлення права вимоги (а.с. 11).

Відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості (а.с. 22).

Станом 30 березня 2016 року заборгованість становить 5 243,17 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 243,17 грн. (а.с. 24).

Станом на 30 жовтня 2016 року заборгованість за кредитним договором №Л71.188.76184 від 26 квітня 2012 року становить на загальну суму 5 243,17 грн., що складається простроченого боргу у сумі 5 243,17 грн. (а.с. 23).

Належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідачем суду не представлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»має право надавати фінансові послуги, а саме: факторинг (а.с. 5-8).

Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підставі статті 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

У відповідності з частиною першою статті 1084 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Статтями 55 та 124 Конституції України передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами.

Таким чином, позивач, набувши на підставі договору факторингу № 30/10-1 від 30 жовтня 2015 року право вимоги за кредитним договором№ Л71.188.76184 від 26 квітня 2012 року, обґрунтовано скористався вказаним правом, звернувшись до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані про те, що відповідач вживав заходів для належного виконання зобов'язання за укладеним договором у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з вини відповідача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн. (а.с. 4) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 55, 124 Конституції України, статей 526, 549, 550, 610, 611, 612, 1046, 1047, 1049, 1050, 1077, 1078, 1080, 1084 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити у повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»заборгованість за кредитним договором № Л71.188.76184 від 26 квітня 2012 року станом на 30 березня 2016 року у сумі 5 243,17 грн. (п'ять тисяч двісті сорок три грн. 17 коп.).

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» судовий збір у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко