05.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/7489/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Ленінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Федченко В.М.,

при секретарі Бунакової С.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представників

відповідача ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення від права спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_5 про усунення від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Звернення до суду мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі та прожила разом зі спадкодавцем з 23.06.2001 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4. Спільних дітей вони не мали, але разом із ними проживали її діти: - донька ОСОБА_7 та син - ОСОБА_8. До дітей Позивачки її чоловік ОСОБА_9 відносився як до рідних, любив та піклувався про них.

У 2003 році чоловік Позивачки отримав у спадок будинок за адресою: АДРЕСА_1, в якому вони, вставили нові вікна, провели газ та зробили ремонт на загальну суму більше ніж 22 тисячі гривень, де вони всією родиною мешкали разом з її дітьми і мешкають дотепер. Дітей Позивачки її чоловік прописав у своєму будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік Позивачки ОСОБА_9 помер і не залишив заповіт, але ще за життя неодноразово наголошував на тому, що має намір залишити будинок саме Позивачці.

Позивачка зазначає, що ще до укладення шлюбу між ними ОСОБА_9 говорив їй про те, що він раніше був одружений та в нього є син - Відповідач у справі ОСОБА_5. Однак з останнім її чоловік жодних відносин не підтримував. За весь час їхнього спільного життя Відповідач не приймав участі в житті свого батька, не телефонував, не приїздив, не надавав допомогу, не піклувався про нього, не утримував та взагалі не цікавився ані станом його здоров'я, ані взагалі рівнем його життя та його потребами. Ремонт у будинку було проведено без участі Відповідача.

Оскільки Відповідач як син спадкодавця не приймав участі в матеріальному утриманні свого батька, не приймав участі в догляді за хворим, не цікавився станом його здоров'я, не відвідував його та не вчиняв жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже відносився до стану здоров'я свого батька, усвідомлюючи при цьому необхідність надання допомоги та підтримки, ігнорував свої обов'язки, передбачені законом, - Позивачка з посиланням на ст.1224 ЦК України та пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року №7 просить суд усунути Відповідача від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті його батька та її чоловіка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.2-6).

В судовому засіданні Позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд задовольнити їх та усунути Відповідача від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки Відповідач будь-якої допомоги своєму хворому батьку тривалий час взагалі не надавав і долею його не цікавився. Позивачка також пояснила, що будь-якої участі в ремонті будинку, який її чоловік у 2003 році отримав у спадок та в якому вона зараз мешкає разом зі своїми дітьми, Відповідач взагалі не приймав. Тому він на законних підставах повинен бути усунений від права спадкування за законом, яка відкрилася після смерті його батька та її чоловіка ОСОБА_9.

Представники Відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною спадкодавця ОСОБА_9, заявлені вимоги не визнали, просили залишити позов без задоволення як необґрунтований. Вважають, що Відповідач на законних підстав як спадкоємець першої черги за законом має право на спадщину, яка відкрилася після смерті його батька ОСОБА_9. Крім того, Відповідач вже звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч.1 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Згідно абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», на який у своєму позові посилається Позивачка, - «Правило

абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утриму-вати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконан ня обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої

встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територі-

альної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку

щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для

цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує сторон-нього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена

особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно

з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК…».

В судовому засіданні встановлено, що Відповідач у справі ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно є сином спадкодавця ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.1, 33).

Позивачка у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) та спадкодавець ОСОБА_9 одружилися 23.06.2001 року, про що свідчить «Свідоцтво про одруження» серії НОМЕР_1, видане 23.06.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с.7, 22).

Спільних дітей не мали, але при цьому з ними разом жили діти Позивачки від іншого щлюбу: донька ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 (а.с.2).

20.09.2003 року чоловік Позивачки - ОСОБА_9 згідно «Свідоцтву про право на спадщину за заповітом» отримав у спадок домоволодіння АДРЕСА_1, розташоване на земельній ділянці площею 473 кв.м., а також грошові внески (а.с.46).

За життя Позивачка разом зі своїм чоловіком - спадкодавцем ОСОБА_9 зробили ремонт в будинку, замінили вікна та провели газ тощо, на що витратили більше 22 тисяч гривень (а.с.3, 11-17, 47-54).

Як зазначила сама Позивачка у заявлених вимогах (а.с.2-6), а також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, - Відповідач як син спадкодавця від першого шлюбу ніякої участі в ремонті будинку не приймав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік Позивачки - спадкодавець ОСОБА_9 помер у віці 57 років, що підтверджується «Свідоцтвом про смерть» серії НОМЕР_2 від 22.04.2015, виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.8).

Як зазначає Позивачка, її чоловік не залишив після себе заповіту (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, що розташоване на земельній ділянці площею 473 кв.м. (а.с.46).

Спадкоємцями першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК України є саме Позивачка та Відповідач у справі.

Відповідач також звернувся до нотаріальної контори як спадкоємець першої черги за законом із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується поясненнями сторін.

Позивачка у свою чергу намагається усунути Відповідача від права спадкування за підстав, викладених у позовній заяві (а.с.2-6).

Разом із тим, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вимоги Позивачки є необґрунтованими, надуманими і скерованими на підведення ситуації, що склалася, під приписи ст.1224 ЦК України, з метою усунення Відповідача від права спадкування частини спадкового будинку, у благоустрій та ремонт якого той не вкладав грошові кошти і взагалі за певних обставин не приймав у цьому участі.

Зокрема, у своєму позові Позивачка прямо вказує на те, що її чоловік ОСОБА_9 зі своїм сином - Відповідачем у справі жодних відносин не підтримував і до її дітей відносився як до рідних (а.с.2).

Тобто, сам спадкодавець за життя взагалі не бажав спілкуватися зі своїм сином від першого шлюбу і не вважав того за свого сина.

Як свідчать пояснення в судовому засіданні свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які були запрошені за клопотанням Позивачки, - Відповідача у справі вони не бачили (крім ОСОБА_12), оскільки спадкодавець за життя взагалі не бажав спілкуватися з ним і не вважав його за свого сина, оскільки у нього були діти його дружини, яких він вважав за рідних. Крім того, спадкодавець не був інвалідом і не мав групи інвалідності.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка за клопотанням Позивачки ОСОБА_12 суду пояснив, що спадкодавець за життя взагалі не вважав Відповідача за свого сина. Спадкодавець працював на ринку, потів хворів (а.с.40, 55, 59, 65-66).

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що Позивачка є дружиною її померлого брата ОСОБА_9. У її померлого брата дійсно є син від першого шлюбу. Однак, Відповідача її брат взагалі за сина не вважав і з ним не спілкувався. Чому сам Відповідач не приходив до свого батька, їй невідомо. У брат дійсно були хворі ноги, а також він страждав на серцево-судинне захворювання. Брат ніколи не був у безпорадному стані. Позивачка у теперішній час мешкає у спадковому будинку, що зашився після смерті брата. Останній також отримав цей будинок у спадок (а.с.40, 55, 60, 65-66).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснив, що з Позивачкою та її чоловіком - спадкодавцем ОСОБА_9 познайомився на ринку 16 років тому. На той час ОСОБА_9 працював на ринку, а потім через хворобу перестав працювати, оскьки у нього були хворі ноги. Один раз бачив Відповідача з якоюсь дівчиною. ОСОБА_9 тоді сказав йому те, що не вважає Відповідача за свого сина (40, 55, 61, 65-66).

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_9. Відповідача у справі не знає. ОСОБА_9 з ним не спілкувався. У ОСОБА_9 були хворі ноги. Але ніколи не було такого, щоб ОСОБА_9 лежав від хвороби у безпорадному стані. Йому допомагали дружина та її діти (40, 55, 62, 65-66).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що ОСОБА_9 знав три роки по роботі, оскільки працювали разом на ринку. ОСОБА_9 був кремезною людиною з хворими ногами. Своїми дітьми ОСОБА_9 вважав лише дітей своєї дружини, що мешкали разом із ними (а.с.40, 55, 63, 65-66).

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що вона розмовляла з ОСОБА_9 про сім'ю. Той їй сказав що його дітьми є діти його дружини, а не Відповідач. Чула про те, що у ОСОБА_9 є ще один син. У ОСОБА_9 були хворі ноги, а також задишка, оскільки той зловживав курінням (а.с.40, 55, 64, 65-66).

Також із пояснень представників сторін та свідків слідує те, що Відповідачеві про смерть його батька - спадкодавця ОСОБА_9 стало відомо пізніше.

Таким чином, покази представників сторін та допитаних за клопотанням Позивачки свідків свідчать про безпідставність її обвинувачень на адресу Відповідача з приводу його нібито небажання спілкуватися зі своїм батьком та допомагати тому, оскільки останній сам взагалі не вважав Відповідача за свого сина і не бажав з ним спілкуватися.

Перелічене свідчить про те, що Позивачка навмисно намагається підвести ситуацію під приписи ст.1224 ЦК України з метою позбутися від другого спадкоємця за законом, який через відношення до нього з боку спадкодавця не спілкувався з останнім і не приймав участі в ремонті спадкового будинку.

Заявлена Позивачкою вимога є надуманою і безпідставною, її право не є порушеним і тому не підлягає захисту, оскільки спадкодавець не перебував у безпорадному стані і Відповідач не ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, оскільки останній не вважав Відповідача за свого сина і взагалі не бажав з ним спілкуватися.

Належних доказів тому, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, а Відповідач навмисно від надання допомоги спадкодавцю, - стороною позивача суду не надано.

Таким чином, судом не встановлено те, що Відповідач навмисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який нібито перебував у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби. Доказів тому стороною Позивача не надано.

З оглядом на викладене і враховуючи ту обставину, що приведені Позивачкою доводи в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, - суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_5 про усунення від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

На підставі викладеного, керуючись п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1224, 1261 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 відмовити у позові до ОСОБА_5 про усунення від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Федченко