Справа № 2-4483/11
Провадження № 4-с/487/76/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

секретаря Уманського І.В.

за участю державного виконавця Буділовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 В обґрунтування скарги зазначив, що він не згоден з відкриттям державним виконавцем 07.06.2016 року виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі №2/487/1733/13, виданого 25.05.2016 р. Заводським районним судом м. Миколаєва про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_4 ОСОБА_5М, шляхом проведення прилюдних торгів для погашення заборгованості за кредитним договором №СrL-SME 400/55/2008 від 26.03.2008 р., укладеним між ОСОБА_1 та стягувачем, оскільки згідно постанови ВП №51304182 від 07.06.2016 р. про відкриття виконавчого провадження документ набрав чинності 30.01.2014 р., стягувач пред*явив виконавчий лист до виконання 02.06.2016 року, тобто пропустив строк для пред*явлення виконавчого документу до виконання, визначений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження». В такому разі державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, однак було відкрито виконавче провадження. Крім того, державний виконавець, відкриваючи виконавче провадження, на думку заявника, проігнорував вимоги п. 1 ст. 1 Закону України Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. ОСОБА_1 просив визнати дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 по відкриттю 07.06.2016 р. виконавчого провадження за порушеними строками пред*явлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконавчого документа до виконання неправомірними, а постанову ВП №51304182 від 07.06.2016 р. такою, що не підлягає виконанню.

До судового засідання заявник не з*явився без повідомлення причин неявки, про розгляд скарги був повідомлений в установленому законом порядку.

ОСОБА_2 державний виконавець Буділовська О.О. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1, надавши письмові заперечення.

Представник стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не був присутнім в судовому засіданні, причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 17 Закону ; підставою для вжиття заходів примусового виконання рішень є виконавчий документ, який предявлений до виконання в установленому Законом порядку ; виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів

(посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Частиною другої зазначеної статті закону встановлено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 371 ЦПК.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документа до виконання.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 30.01.2014 року було скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2013 р. і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, шляхом проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб*єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Звернення стягнення на вказану квартиру здійснити для погашення вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ ОТП Банк , право вимоги за яким перейшло ТОВ ОТП Факторинг Україна на підставі договорів купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року та відступлення права вимоги, укладеними між ним та ПАТ ОТП Банк в розмірі 537174, 63 грн.

На підставі вказаного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва 25.05.2016 р. було видано виконавчий лист №2/487/1733/13. 30.05.2016 року виконавчий лист отриманий стягувачем.

02.06.2016 року представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Заводського ВДВС м. Миколаєва з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/487/1733/13. До заяви була додана ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2015 року про поновлення стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строку для пред*явлення виконавчого документу до виконання за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення .

7 червня 2016 року постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження №51304182 з виконання виданого 25.05.2016 р. Заводським районним судом м Миколаєва виконавчого листа №2/487/1733/13 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, шляхом проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб*єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Звернення стягнення на вказану квартиру здійснити для погашення вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ ОТП Банк , право вимоги за яким перейшло ТОВ ОТП Факторинг Україна на підставі договорів купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року та відступлення права вимоги, укладеними між ним та ПАТ ОТП Банк в розмірі 537174, 63 грн.

Копія постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження направлена адресатам: ОСОБА_1, ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження дотримався вказаних положень Закону «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та ніяким чином не порушує права заявника ОСОБА_1 Підстави для застосування п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця були відсутні, оскільки ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2015 року стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був поновлений строку для пред*явлення виконавчого документу до виконання. А оскільки строки поновлено, строки предявлення до виконання виконавчого документу, визначені законом, стягувачем станом на час відкриття виконавчого провадження пропущені не були.

Положеннями ст. 1 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов*язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Пунктом 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд не приймає до уваги посилання заявника як на підставу для задоволення його скарги на те, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження 07.06.2016 р. проігноровані вимоги п. 1 ст. 1 Закону України Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті . Наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно або кошти боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, а відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження можу бути підставою для повернення виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження стягувачу.

30.06.2016 р. постановою державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва ОСОБА_3 виконавчий документ №2/487/1733/13, виданий 25.05.2016 р. Заводським районним судом м. Миколаєва, повернуто стягувачу.

На підставі вищенаведеного, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п*яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.А. Карташева