КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/464/16-ц
Провадження №2/319/273/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді Мальованого В.О.,

при секретарі Синяковій О.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Куйбишеве Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позивач прохає суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , розташований за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, с.Червоноселівка вул.Шкільна 18, а саме житловий будинок літера "А" , прибудова літера "а", прибудова літера "а1", погріб літера "Б", сарай літера "В", сарай літера "Г", сарай літера "Д", гараж літера "Е", басейн літера "Ж", скважина літера "З", №1 - огорожа, №2- ворота, №3 - ворота, № 4 - огорожа, № 5 - огорожа, № 6 - ганок .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 15 квітня 1995 року помер його батько ОСОБА_4 Будинком, в якому позивач проживає на даний час, користується з народження, був збудований його батьком в 1970 році. Технічну документацію на домоволодіння батько не виготовляв та право власності не реєстрував. На початку 90-х років батько виїхав до Львівської області, де згодом помер. Позивач з дня народження по теперішній час проживає у вказаному будинку, є головою домогосподарства. Крім того для обслуговування житлового будинку йому виділена земельна ділянка площею 0,50га. На даний час він немає можливості оформити документи на будинок, тому змушений звернутися до суду з даним позовом до суду

Позивач ОСОБА_1 та його представник за дорученням ОСОБА_5 в попереднє судове засідання не з"явились , про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій прохали позов задовольнити на тих підставах, що викладені в заяві, та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок розташований за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, с.Червоноселівка вул.Шкільна 18, за набувальною давністю.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Куйбишевського району Запорізької області в попереднє судове засідання не з'явились, про час і місце його проведення повідомлялись належним чином, причини своєї неявки судові повідомили. Представник відповідача та відповідач ОСОБА_3 надали суду заяву, в якій вказали, що проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують, прохали провести розгляд справи за їх відсутності.

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності ОСОБА_1, як позивача, ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2 сільської ради Куйбишевського району Запорізької області як відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленомустаттями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, з»ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З письмових пояснень позивача, які визнані та не обспорюються відповідачем ОСОБА_3 та представником відповідача ОСОБА_2 сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, ОСОБА_4 в 1970 році збудував житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул..Шкільна, 18 с.Червоноселівка Куйбишевського району Запорізької області.

15 квітня 1995 року батько позивача ОСОБА_4 помер в с.Глитняни Золочівського району Львівської області, де і був похований.

ОСОБА_1 з дня народження по теперішній час зареєстрований та проживає в будинку по вул..Шкільна, 18 с.Червоноселівка Куйбишевського району Запорізької області, і фактично з 1977 року відкрито, безперервно володіє і користується ним, що підтверджується копією довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради Куйбишевського району Запорізької області від 18 березня 2016 року №148.

Згідно довідки комунального підприємства «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» від 25 березня 2016 року № 20, право власності на житловий будинок, розташований по вул..Шкільна, 18 с.Червоноселівка Куйбишевського району Запорізької області, не зареєстровано.

Згідно довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради Куйбишевського району Запорізької області від 01 квітня 2016 року № 179, ОСОБА_1 з 1977 року є головою домогосподарства про що свідчить запис в погосподарській книзі 1976-1980 років ОСОБА_2 сільської ради.

Рішенням виконкому ОСОБА_2 сільської ради Куйбишевського району Запорізької області №33 від 12 листопада 1992 року «Про оформлення права власності на житлові будинки, які розташовані в с.Червоноселівка», ОСОБА_1 надана земельна ділянка площею 0,50 га для оформлення права власності на житловий будинок.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. другому п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Відсутність реєстрації права власності в даному випадку не перешкоджає визнанню права власності за набувальною давністю.

В п.13 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1977 року по теперішній час відкрито, безперервно володів і користувався даним житловим будинком.

Згідно копії технічного паспорту на цей будинок, право власності на нього не зареєстровано, відхилень від планувального завдання БТІ не виявлено.

На теперішній час позивач бажає набути право власності на будинок за набувальною давністю, оскільки він більше 10 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК або раніше тобто до 1 січня 2001 року. Як зазначалось вище, позивач житловим будинком користується з 1977року.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається на підставі рішення суду.

Зважаючи на вище викладе, приймаючи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 з 1977 року відкрито, безперервно володіє і користується даним житловим будинком, жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є всі наявні підстави передбачені законом для задоволення позову.

Керуючись ст.16, 328, 334, 344 ЦК України, , ст. 10,11,60,130,174,209,212-218ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок літера "А" , прибудова літера "а", прибудова літера "а1", погріб літера "Б", сарай літера "В", сарай літера "Г", сарай літера "Д", гараж літера "Е", басейн літера "Ж", скважина літера "З", №1 - огорожа, №2- ворота, №3 - ворота, № 4 - огорожа, № 5 - огорожа, № 6 ганок, розташований за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, с.Червоноселівка вул.Шкільна 18, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.О.Мальований