Справа № 573/564/16-ц
Номер провадження 2/573/246/16
РІШЕННЯ

іменем України

06 травня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Свердличенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, третіх осіб: Улянівської державної нотаріальної контори, Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, - про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позовні вимоги в наступний спосіб.

16 березня 2015 року померла його тітка, ОСОБА_2, на підтвердження чого позивач приєднав копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2

Вказав, що після смерті тітки відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 4,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1У-СМ № 016252, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року № 88.

За життя ОСОБА_2 заповіла позивачу все майно, на підтвердження чого позивач приєднав до позовної заяви копію заповіту від 12 лютого 2015 року, посвідченого секретарем виконкому Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області.

Зазначаючи, що він доглядав тітку та поховав її, але оформити свої спадкові права на земельну ділянку не зміг, так як правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності померлої на вищевказану земельну ділянку був втрачений, - позивач прость суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,19 га., яка належала померлій 16.03.2015 року ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1У-СМ № 016252, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року № 88 та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 457.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_3 не зявилися, представник подала заяву про розгляд справи без їхньої участі та повне задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та що проти позовних вимог не заперечують.

Третя особа - нотаріус Улянівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 направила до суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 43608898 від 15.04.2016 року стосовно спадкової справи ОСОБА_2, яка померла 16.03.2015 року, згідно якої спадкова справа з номером у нотаріуса 143/2015 заведена приватним нотаріусом Лебединського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5

Приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 направив до суду копію спадкової справи № 143/2015, заведеною за заявою ОСОБА_1 від 21 липня 2015 року про прийняття спадщини ОСОБА_2, та за заявою ОСОБА_6 від 21 липня 2015 року про відмову від спадщини ОСОБА_2.

Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в заяві, адресованій суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника.

Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, народився 23 грудня 1995 року в селі Василівка, Лебединського району, Сумської області, де і на даний час проживає і зареєстрований (а.с.4).

Тітка позивача, ОСОБА_2, за життя склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.7).

За життя тітка позивача, ОСОБА_2, набула у власність земельну ділянку площею 4,19 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії 1У-СМ № 016252, виданим за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року № 88 ( а.с.5).

16 березня 2015 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 235790. Місце смерті: с.Василівка, Лебединського району, Сумської області ( а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на вищезазначену земельну ділянку.

Згідно спадкової справи з номером у нотаріуса 143/2015, заведеної приватним нотаріусом Лебединського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5, видно, що спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_1 від 21 липня 2015 року про прийняття спадщини ОСОБА_2, та за заявою ОСОБА_6 від 21 липня 2015 року про відмову від спадщини ОСОБА_2.

Факт належності померлій ОСОБА_2 вищевказаного спадкового майна підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії 1У-СМ № 016 252; витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ( а.с.5.8).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини.

Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Позивач, відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України своєчасно прийняв спадщину за заповітом після смерті тітки- Щербаченко ОСОБА_7, так як протягом встановленого законом строку у шість місяців з часу відкриття спадщини подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову.

Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом чи заповітом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві /ч.5 ст.1268 ЦК/.

Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків, /спадщина/, після смерті ОСОБА_2 перейшли в порядку спадкування за заповітом позивачу, згідно волі спадкодавця, висловленої в заповіті, та своєчасного прийняття ОСОБА_1 спадщини, тому він є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно на:

- земельну ділянку площею 4,19 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії 1У-СМ № 016252, виданим на імя ОСОБА_2 за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року № 88.

Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки, ОСОБА_2, - на земельну ділянку площею 4,19 га.,- спадщини померлої 16.03.2015 року ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60,61, 209, 213, 215,294 ЦПК України, ст. ст.3, 182,328, 1216,1261,1268,1269,1270,1278 ЦК України, ст.81 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті 16.03.2015 року його тітки, ОСОБА_2, право власності на :

- земельну ділянку площею 4,19 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії 1У-СМ № 016252, виданим на імя ОСОБА_2 за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року № 88 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 457.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: