АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5898/16 Справа № 191/2321/16 Головуючий у 1 й інстанції - Гречко Ю.В. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Дніпро

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів Посунся Н.Є., Красвітна Т.П.,

при секретарі:Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на підставі укладеного договору 17 травня 2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку складає між сторонами договір.

Відповідач умови кредитного договору не виконує, станом на 29 лютого 2016 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 11629,36 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1998,20 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6211,61 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2389,58 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 529,97 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, якою позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу без його участі, застосувати строк позовної давності, який позивачем пропущений.

Рішенням суду І інстанції задоволено позову відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік- застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За ст. 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом встановлено, що сторони знаходилися у договірних відносинах з 17 травня 2007 року. Відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки.

Відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку складає між сторонами договір. В умовах та правилах надання банківських послуг викладені всі істотні умови укладеного між сторонами кредитного договору.

Умови кредитного договору відповідач не виконав, станом на 29 лютого 2016 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 11629,36 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1998,20 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6211,61 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2389,58 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 529,97 грн.

У заяві відповідач факт знаходження у договірних правовідносинах з позивачем не оспорював , тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України факт судом є встановленим.

За п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а у разі, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці

Суд проаналізував строки дії договірних відносин і дійшов висновку , що кредитний договір сторони уклали 17 травня 2007 року строком на 12 місяців, у зв'язку з чим строк його дії спливав 16 травня 2008 року, оскільки жодна із сторін договору не проінформувала іншу сторону про припинення його дії, кредитний договір був пролонгований ще на 12 місяців, тобто до 16 травня 2009 року, 17 травня 2009 року строк виконання договору сплив у зв'язку з закінченням строку його дії.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, з часу укладення кредитного договору і по день звернення позивача до суду, відповідач заборгованість за кредитним договором не сплачував, що свідчить про те, що строк позовної давності не був перерваний.

Сторони в порядку ст.259 ЦК України не змінювали тривалості позовної давності , на їх правовідносини поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, перебіг якої починається зі спливом строку виконання зобов'язання, тобто з 17 травня 2009 року і закінчується 17 травня 2012 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 14 квітня 2016року, тобто після спливу позовної давності, доказів поважності причин пропущення позовної давності не надав, тому суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову в позові за пропуском строку позовної давності , який просив застосувати відповідач.

Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України по справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка за ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, де зазначено: «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Доводи скарги про те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк договору не закінчився, з відповідача належить стягнути заборгованість по процентах, які є складовою заявленого позову, не ґрунтується на умовах договору та обставинах справи.

Виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.212 ЦПК України).

Підстави на які посилається апелянт, фактично зводяться до переоцінки доказів та його незгодою з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сто- рін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

Посунся Н.Є.,

Судді:

Красвітна Т.П.,