Справа № 381/1076/16-ц Головуючий у І інстанції Бабоїд О. М.
Провадження № 22-ц/780/4750/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 12.09.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

10 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, де просив зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року з 1/4 до 1/6 частки всіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на зміну його матеріального становища і ту обставину, що розмір відрахувань перевищує сімдесят відсотків заробітку.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмолено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач не довів суду обставин, щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Суд, зясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2002 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше половини мінімального неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 9 ) .

Окрім цього, 02 грудня 2015 року рішенням Фастівського районного суду Київської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття ( а.с. 8 ).

ОСОБА_2 працює на посаді маляра у відокремленому підрозділі Моторвагонного депо Фастів-1 і має систематичний заробіток ( а.с. 14 ).

У зв'язку із зміною матеріального та сімейного стану, позивач 11 березня 2016 року звернувся до суду із названими вимогами ( а.с. 2-4 ).

Суд першої інстанції, ухвалюючи у справі рішення про відмову в задоволенні позову, не врахував, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, що, на переконання апеляційного суду, погіршує матеріальний стан платника аліментів.

Окрім цього, позивач, після ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь відповідача, 15 липня 2006 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, яка також знаходиться на утриманні ОСОБА_2 ( а.с. 13 ).

А відтак, місцевий суд неправильно встановив обставини справи і ухвалив рішення з порушенням положень ст. 192 СК України, згідно якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

При цьому, безпідставно зазначив про відсутність доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану ОСОБА_2.

За таких обставин, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, необґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову і ухвалив, без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 192 СК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, незаконне та необґрунтоване рішення з приводу заявлених позовних вимог.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування зазначених норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження.

Унаслідок цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції згідно положень ст. 309 ЦПК України та зменшити розмір аліментів, які утримуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2002 року із 1/4 частини заробітку до 1/6 його частини відповідно до положень ст. 192 СК України та ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Таращанського районного суду від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Зменшити розмір аліментів, які утримуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2002 року із 1/4 частини заробітку до 1/6 його частини.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_8