УхвалА

іменем україни

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Філії 21 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_5, треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання свідоцтва про право власності недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Червонозаводського районного відділу в м. Харкові головного управління державної міграційної служби України у Харківській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право власності та користування житловим приміщенням, виселення і зняття з реєстрації; за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2012 року Філією 21 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») проведено прилюдні торги з реалізації належних їй на праві власності 20/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 на виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 7 квітня 2008 року, яким стягнуто з неї на користь ОСОБА_5 9 474 грн та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2010 року, яким стягнуто з неї на користь ОСОБА_5 39 625 грн.

Вважала, що прилюдні торги проведено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки первісною оцінкою вартість об'єкту продажу була визначена у розмірі 70 тис. грн, проте торги двічі не відбулись, унаслідок чого остання ціна лоту склала 35 тис. грн, про що їй не було повідомлено. Також їй не було повідомлено про день і час проведення прилюдних торгів, стартову ціну реалізації лоту, а державним виконавцем не вирішено питання щодо об'єднання виконавчих проваджень про стягнення з неї грошових коштів на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_5, оскільки у даних виконавчих провадженнях вона є боржником.

Позивачка указувала про те, що спірний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності їй та ОСОБА_6, проте державний виконавець не звертався до суду з поданням про визначення частки боржника, а при примусовій реалізації належної їй частки не враховано наявність самочинних будівель.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просила визнати прилюдні торги, проведені ПП «Нива-В.Ш.» 25 вересня 2012 року у частині реалізації арештованого майна, а саме 20/100 частин будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, недійсними; визнати недійсним свідоцтво про право власності на вищевказані 20/100 частин будинку з надвірними будівлями, видане на ім'я ОСОБА_5

У березні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2012 року в результаті проведення прилюдних торгів він набув право власності на 20/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності.

Зазначав про те, що він не має можливості користуватись указаним вище будинком, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 продовжують проживати у належній йому частині цього будинку, на вимоги про звільнення належної йому частини не реагують.

З урахуванням наведеного ОСОБА_5 просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності, визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 такими, що втратили право володіння й користування 20/100 частин будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, усунути перешкоди у користуванні вищевказаним майном шляхом виселення відповідачів із належної йому частки будинку; зобов'язати Червонозаводський районний відділ у м. Харкові головного управління державної міграційної служби України у Харківській області зняти відповідачів з реєстрації за вказаною вище адресою.

Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_5 20/100 частин будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1; виселено ОСОБА_4 ОСОБА_7 з 20/100 частин будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, а саме з приміщень: 2-3, площею 14,7 кв м, 2-2, площею 5,8 кв м, IV, площею 5,5 кв м. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 в іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 й частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суди, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що прилюдні торги були проведені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5. Порушень, які б вплинули на результат торгів, судами не встановлено, ОСОБА_4 не надала доказів на підтвердження цього, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Відмовивши ОСОБА_4 у визнанні прилюдних торгів недійсними, суди задовольнили зустрічний позов, захистивши право власності ОСОБА_5 на набуте майно (ст. ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України).

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 не була повідомлена про торги, спростовуються як матеріалами справи, так і тим, що вона була присутня на торгах, а участі у них взяти не змогла у зв'язку з відсутністю у неї коштів, що вона визнала (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Посилання касаційної скарги на те, що 20/100 частин житлового будинку не могло бути предметом торгів безпідставні, оскільки рішенням суду від 23 серпня 1988 року зазначена частина будинку виділена в натурі, а самочинні будівлі не були предметом торгів.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик