Справа № 215/4595/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Пасько М.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я,-

ВСТАНОВИВ:

27.10.2016 р. представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоров'я, до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 145000 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що ОСОБА_3 36 років 7 місяців працював в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У липні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-досліницького інституту промислової медицини №948 йому було встановлено професійне захворювання, а саме, хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеня, яке відповідно до даних індивідуальної СГХ умов праці від 21.08.2015 р. № Ф-2/2-11-3/3648, виданого Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів, виникли з вини роботодавця.

Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеної на підприємстві, про що був складений акт розслідування від 26.08.2016 року, де вказано, що позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, умови праці електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування ЦВО2, відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 2% до 10% - 4,8 (при гранично допустимій до 2,0). Згідно до медичного висновку МСЕК від 11.10.2016 р. серії 12 ААА №043202 позивачу було встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з 26.09.2016 року безстроково. Виходячи з характеру захворювань позивачки вона не має змоги вести звичайний спосіб життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він страждає задишкою, кашлем, відчуває постійний біль та важкість у грудній клітині, головний біль, підвищення артеріального тиску, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПАТ - 145 000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити його повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, згідно яких вказує, що у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода позивачу завдана не з вини підприємства. Позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, забезпечувався засобами індивідуального захисту, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є об'єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність доказів заподіяння моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання, медичними висновками, що під час перебування в трудових відносинах з ПрАТ позивачу ОСОБА_3 встановлено хронічне професійне захворювання, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеня (а.с. 3-6, 16-22. Згідно до довідки МСЕК від 11.10.2016 позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності з 26.09.2016 року безстроково (а.с.7). 18.09.2015 позивача звільнено з роботи за угодою сторін (а.с.21).

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційних довідок про умови праці на підприємстві, а.с. 4-6, 24-26, встановлено хронічне професійне захворювання (а.с. 17-22). Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: виробнича загальна транспортно-технологічна вібрація та аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі. Шкідливі умови праці ПАТ відносилися до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров?я позивача, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує нормальні життєві зв'язки, фізичні і моральні страждання позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, припинення трудових відносин за угодою сторін.

Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються медичними висновками, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 14 000 грн. моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною.

Доводи представника відповідача щодо об'єктивного характеру шкідливих умов праці та добровільну згоду на такі умови праці позивача суд до уваги не приймає, оскільки вони не мають правового значенння для вирішенння спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення.

СУДДЯ: