Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/583/16-ц
Провадження 2/494/323/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у Березівському районі в Одеській області «Про відшкодування шкоди, судових витрат».

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись 05 травня 2016 р. до суду із цим позовом просила стягнути:

- з Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області на її користь спричинену їй моральну шкоду у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень, та понесені нею витрати, повязані із явкою до суду, шляхом безспірного списання ОСОБА_3 Державної казначейської служби України по Березівському районі Одеської області з рахунків Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області;

- з Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, Березівського відділення поліції Комінтернівського відділу ГУ НП в Одеській області на користь Держави України судовий збір.

У судове засідання позивач не зявилась посилаючись на похилий вік та стан здоровя, але позовні вимоги заявлені у позові підтримала повністю, просила їх задовольнити, подавши до суду 16 травня 216 р. відповідну заяву.

Відповідач Березівський РВ ГУ МВС України в Одеській області двічі повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, але до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяву на розгляд справи за її відсутності не подавав.

Відповідач ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у Березівському районі в Одеській області подало до суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, згідно до положень ч.2 ст.158 ЦК України.

Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутності відповідачів на підставі наявних в справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 27 липня 013 р. отримала разом із іншою особою тілесні ушкодження кулаками і металевими предметами. 28 липня 2013 р. відомості про вчинене були внесені до ЄРДР за №0000574, розпочате розслідування кримінального правопорушення, вони визнані потерпілими.24 жовтня 2013 р. постановою слідчого Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області кримінальне провадження №0000574 було закрито через відсутність у потерпілих тілесних ушкоджень. Разом із тим 16 лютого 2015 р. ухвалою слідчого судді постанова слідчого була скасована, а кримінальне провадження повернуто до райвідділку міліції для продовження досудового розслідування. З урахуванням обставин події позивач посилалась на те, що згідно ст.61 ЦПК України ухвала слідчого судді є обовязковою для цивільного суду. Також зазначала,що у неї та відповідача згідно ухвали слідчого судді та на підставі ст.11 ЦК України виникли цивільно-правові відносини, за якими у неї виникло право на відшкодування шкоди, а у відповідача обовязок на відшкодування цієї шкоди за рахунок державного бюджету України з розрахункового рахунку райвідділку. Правовими підставами позивач зазначала ст.59 Конституції України, ст.ст.11, 22, 23, 1167, 1172,ч.6 ст.1176 ЦК України. Посилалась на те, що їй заподіяна моральна шкода у розмірі 50 000 гривень, у звязку з тим, що вона була вимушена втрачати додаткових зусиль, оскільки слідчий позбавив її права на захист своїх прав, втрачати час на звернення до слідчого судді, втрачати своє життя, особистий час та сили, що грубо порушувало її жіттево-важливі звязки.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином на виконання наведених норм позивач має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Частинами 1,2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв;язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров;я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у

зв;язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім;ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв;язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року ( з наступними змінами) " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного складового цивільного правопорушення виключає право позивача на відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров;я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної) , прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з вимогами ч. 6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Крім наведеного слід зазначити, що доказати заподіяння моральної шкоди за правилами ст.ст.1167, ч.6 ст.1176 ЦК України, на відміну від положень ч.1 ст.1176 ЦК України повинна позивач.

Позивач вказувала на те, що зазнала моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, у звязку з тим, що була вимушена втрачати додаткових зусиль, оскільки слідчий позбавив її права на захист своїх прав, втрачати час на звернення до слідчого судді, втрачати своє життя, особистий час та сили, що грубо порушувало її жіттево-важливі звязки.

При вирішенні цього спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд обов'язково з'ясовує: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, з'ясовує, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Слід зазначити, що вирішує спір про встановлення розміру та відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено у судовому засіданні кримінальне провадження було закрито постановою слідчого 24 жовтня 2013 р., а скасована постанова слідчим суддею 16 лютого 2015 р..

Однак, жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх вимог, в чому саме виразилися порушення життєво-важливих зв'язків протягом майже півтора роки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя позивач не надала.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57,64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу

Отже, суд вважає, що позивач не надала безспірних доказів щодо обставин завдання їй моральної шкоди, а факт скасування постанови слідчого слідчим суддею та направлення кримінального провадження для продовження досудового розслідування не є безумовною та безспірною обставиною для стягнення 50 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 21. 218 ЦПК України суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 у задоволенні позову до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у Березівському районі в Одеській області «Про відшкодування шкоди, судових витрат» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області, а особами які не були під час проголошення у той же трок з дня отримання копії рішення суду.

Суддя:_______________________________________