Єдиний унікальний номер 219/4360/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1408/2016
Головуючий у 1 інстанції Хомченко Л.І.
Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Жданової В.С., Постолової В.Г.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про стягнення моральної шкоди у звязку з шкодою завданою здоровю на виробництві

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоровя на виробництві у сумі 2 000, 00 гривень; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» судовий збір на користь держави в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, а саме стягнути з публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача зазначає, що судом першої інстанції не врахована тяжкість негативних наслідків через пошкодження здоровя позивача у молодому віці, неможливість ведення ним повноцінного активного життя, порушення стосунків з оточуючими людьми; суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги Конституційного Суду України, викладені в п. 4.1 рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з відповідачем перебував у трудових відносинах з 09.08.1999 року по 30.10.2008 року, що підтверджується записами у трудовій книжці. Під час робити на зазначеному підприємстві 08.12.2016 року ОСОБА_1 отримав травму, що випливає із акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом.

Висновком МСЕК від 05.06.2008 року йому встановлено 10 % втрати професійної працездатності вперше у зв'язку з травмою. При цьому, він повинен постійно проходити курс медикаментозного лікування.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ушкодження здоров'я позивача, заподіяне під час виконання ним трудових обов'язків заподіюють йому моральні і фізичні страждання, обмежують можливості вести активний спосіб життя, що створює додаткові незручності і змушує приймати додаткові зусилля для організації його життя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що ушкодження здоровя позивача сталося під час виконання ним трудових обовязків саме на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», яке відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України зобовязано відшкодувати йому моральну шкоду.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У п. п.2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розяснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону „Про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом позивач з серпня 1999 року працював у ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат».

Згідно із випискою з акту огляду Медико-соціальної експертної комісії від 07.05.2007 року позивачу з 19.04.2007 року первинно встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв'язку з травмою.

Із довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності №041158 від 05.06.2008 року вбачається, що ОСОБА_1 з 05.06.2008 року безстроково встановлено 5% втрати професійної працездатності, а також враховано строк по 10% з 07.05.2008 року по 04.06.2008 року.

Відповідно до висновків закладів охорони здоровя внаслідок виробничої травми позивачу встановлений діагноз: відкритий переломо-вивіх середньої фаланги 2-го пальця правої кісті з дефектом кістки, сухожилля розгинача.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач отримав травму у віці 26 років. Разом з тим комісією з питань охорони праці ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» від 15 травня 2007 року встановлено 40% вини ОСОБА_1 у нещасному випадку, який стався з ним 08.12.2006 року, оскільки він порушив інструкцію з охорони праці з обслуговування точильно-шлифовальних станків.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про те, що саме в період роботи у відповідача були порушені права позивача на безпечні і здорові умови праці, тому відповідач згідно із діючим законодавством повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Визнаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд урахував конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань, перебування останнього на лікуванні у зв'язку із травмою, встановлення втрати працездатності безстроково, що свідчить про неможливість відновлення працездатності, порушення у звязку з цим нормального укладу життя і обґрунтовано при встановленні 10% втрати працездатності вперше визначив таке відшкодування у розмірі 2 000 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1, 308, 314 ч.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: