АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.

за участю:представника ТОВ „Кредитні ініціативи ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Кредитні ініціативи до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю ,,Кредитні ініціативи на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи (далі - ТОВ „Кредитні ініціативи) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Вказувало на те, що 16 квітня 2008 року між публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (далі ПАТ „Промінвестбанк) та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 150000 грн, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

17 грудня 2012 року між ПАТ „Промінвестбанк та ТОВ „Кредитні ініціативи було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ „Промінвестбанк відступило свої права грошової вимоги за

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц-992/16 головуючий у І-й інстанції Кириляк А.Ю.

категорія:19/27 суддя-доповідач: ОСОБА_5Ф

кредитним договором від 16 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ „Промінвестбанк та ОСОБА_2

У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором станом на 28 липня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 315665 грн 34 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 135671 грн 02 коп, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 103014 грн 55 коп, заборгованості зі сплати комісії - 4943 грн 43 коп, пені - 72036 грн 34 коп.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2016 рокупозов задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, на користь ТОВ „Кредитні ініціативи заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 103 014 грн 55 коп.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ „Кредитні ініціативи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмови в стягненні комісії та пені за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК передбачено, що при ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як встановлено судом, 16 квітня 2008 року між ПАТ „Промінвестбанк та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 150000 грн, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між ПАТ „Промінвестбанк та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Згідно з п.5.2.1 кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості за кредитом відповідно до додатку № 1 до цього договору.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 27 січня 2011 року утворилась заборгованість в розмірі 172451 грн 61 коп, яка рішенням Вижницького районного суду Чернівецької від 11 березня 2011 року була стягнута солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4на користь ПАТ „Промінвестбанк.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 1 липня 2011 року, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2011 року змінено, доповнено його резолютивну частину реченням: „Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно 4000 грн ( із загальної суми стягнення 172451,61 грн) не звертати до виконання у звязку з добровільним погашенням заборгованості на вказану суму.

17 грудня 2012 року між ПАТ „Промінвестбанк та ТОВ „Кредитні ініціативи було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ „Промінвестбанк відступило свої права грошової вимоги за кредитним договором від 16 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ „Промінвестбанк та ОСОБА_2

За змістом ч.1 ст.512, ст.514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обовязку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним.

14 серпня 2015 року ТОВ „Кредитні ініціативи надіслано відповідачам вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором в розмірі 338820 грн 20 коп, яка утворилась станом на 28 липня 2015 року (а.с.46), однак відповідачі не виконали жодних дій, передбачених ст.1082 ЦК України.

З розрахунку позивача вбачається, що вказана заборгованість складається з непогашеної суми кредиту - 135671 грн 02 коп, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 103014 грн 55 коп, заборгованості зі сплати комісії - 4943 грн 43 коп, пені 95191 грн 25 коп (а.с.45).

У позовній заяві ТОВ „Кредитні ініціативи просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 315665 грн 34 коп, у тому числі непогашену суму кредиту - 135671 грн 02 коп, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 103014 грн 55 коп, заборгованість зі сплати комісії - 4943 грн 43 коп, пеню - 72036 грн 34 коп.

З матеріалів цивільної справи за позовом ПАТ „Промінвестбанк до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, досліджених судовою колегією, вбачається, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької від 11 березня 2011 року достроково було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4на користь ПАТ „Промінвестбанк непогашену суму кредиту - 137250 грн, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 32116 грн 56 коп, заборгованість зі сплати комісії - 1820 грн та пеню - 1265 грн 05 коп, а всього стягнуто 172451 грн 61 коп.

Отже, заборгованість по тілу кредиту не може бути повторно стягнута з відповідачів.

З огляду на викладене вимога ТОВ „Кредитні ініціативи про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в розмірі 135671 грн 02 коп не підлягає задоволенню.

Водночас вимоги ТОВ „Кредитні ініціативи про стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати комісії та пені підлягають задоволенню частково.

Як встановлено судом, рішення Вижницького районного суду Чернівецької від 11 березня 2011 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4на користь ПАТ „Промінвестбанк заборгованість за кредитним договором відповідачами не виконано.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року (справа № 6-1206цс15).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Пунктом 6.4 кредитного договору передбачено, що за прострочення повернення кредиту та сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується за кожен день прострочення.

За змістом ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 1 частини 1 статті 258 ЦК України встановлено позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки заборгованість по тілу кредиту стягнута достроково з відповідачів рішенням суду від 11 березня 2011 року, то після ухвалення цього рішення пеня за прострочення повернення кредиту не може бути нарахована.

Водночас позивач згідно зі ст.1048 ЦК України має право на отримання відсотків за користування відповідачем ОСОБА_2 кредитом і після ухвалення вказаного рішення, тому на підставі п.6.4. кредитного договору за прострочення сплати відсотків з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню пеня, яка обчислюється від суми прострочених платежів за відсотками в межах позовної давності, тобто за період з 31 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року.

Розмір пені, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача за вказаний період, становить 31 грн 99 коп (розрахунок додається).

Крім того, за управління кредитними коштами банк встановлює щомісячну комісійну винагороду в розмірі 130 грн, яка підлягає сплаті позичальником (п.3.4. кредитного договору).

З розрахунку позивача вбачається, що прострочена заборгованість зі сплати комісії становить 4943 грн 43 коп (а.с.45).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії та пені за кредитним договором відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог. В решті рішення слід залишити без змін.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 81 грн 25 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314 ЦПК України , колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Кредитні ініціативизадовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2016 рокув частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати комісії та пені за кредитним договором скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ,,Кредитні ініціативи про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованості зі сплати комісії та пені за кредитним договором від 16 квітня 2008 року задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Кредитні ініціативи заборгованість зі сплати комісії в розмірі 4943 грн 43 копта пеню в розмірі 31 грн 99 коп за кредитним договором від 16 квітня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Кредитні ініціативи в рівних частках судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 81 грн 25 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: