Справа № 199/9125/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Рибак К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 кооперативу №341, третя особа державний нотаріус Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 кооперативу №341, третя особа державний нотаріус Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 27 січня 2014 року померла мати позивача ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину в квартирі № 116 в будинку № 26 що розташована по вулиці Червоного козацтва у м. Дніпропетровську.

Позивач спадщину після померлої матері не прийняв. Постановою Державного нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 16 жовтня 2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право па спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 27.01.2014. Обставиною що стала перешкодою у видачі позивачу свідоцтва, стало те що реєстрації права власності на спадкову квартиру АДРЕСА_1 не проведено. Тобто, право власності на вищевказану квартиру у позивача відсутнє.

Позивачу стало відомо, що його померла мати, після вступу до членів житлово-будівельного кооперативу №341 можливо не оформлювала технічний паспорт на квартиру і не отримала свідоцтва про право власності. Єдиний документ який позивач отримав від відповідача є довідка №44 від 04.11.2015 балансової вартості квартири, та довідка №20 від 16.06.2015 про сплату вартості кооперативної квартири у повному обсязі, тобто пайового внеску. Інших документів, які підтверджували право власності на спадкову квартиру отримати від відповідача не вдалося.

Виходячи з обставин справи та відомостей осіб які звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті моєї матері, відсутній мій батько ОСОБА_5, який також прописаним у спадковій квартирі про що свідчать відомості з будинкової книги. Батько позивача був засуджений, та відбував покарання з 30.03.1989 по 23.10.1992. Після свого звільнення у 1992 році, він не повернувся до свого місця проживання у м. Дніпропетровську, та залишився мешкати у місці поселення для достроково звільнених осіб. З того часу всі зв'язки з ним припинилися, відомості про його місце проживання, у позивача відсутні. З урахуванням цієї інформації, предметом спадкування може бути лише 1/2 частина у спірній квартирі яка належала матері позивача ОСОБА_4 повинна розподілитися у рівних частках між позивачем та його відсутнім батьком, який не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини.

З розрахунку спадкової частки на яку позивач може претендувати, є лише ? частка, від половини ? спадкової частки, яка повинна розподілитися між позивачем та його батьком, якій володіє ? часткою, оскільки спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, а саме ОСОБА_5 та померлої ОСОБА_4.

На підставі зазначеного та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить, визнати за ним право власності на ? частку у квартирі № 116 загальною площею 39,9 кв.м., яка складається з приміщень: 1) коридору 6,5 кв.м., 2) житлової кімнати - 19,2 кв.м., 3) кладової - 0,8 кв.м., 4) кухні -7,7 кв.м., 5) санвузол - 3,5 кв.м., 6) лоджії- 1,5 кв.м., 7) балкону - 0,7 кв.м., розташовану на другому поверсі в будинку № 26 по вулиці Червоного козацтва у м. Дніпропетровську Амур-Нижньодніпровського району в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4; визнати позивача ОСОБА_1, членом житлово-будівельного кооперативу № 341.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 кооперативу №341 не зявився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи державний нотаріус Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, у судове засідання не зявився, надала заяву про слухання справи у її відсутність та просила винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбу з 12 квітня 1980 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, наявним в матеріалах справи.

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були прийняті в члени ОСОБА_2 кооперативу №341 ЖБК. Відповідно до довідки №20 від 16.06.2015, виданою ОСОБА_2 кооперативом №341 пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2 сплачений в повному обсязі.

Таким чином, оскільки було сплачено вартість квартири, то ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як члени кооперативу, стали її власниками, тобто кожному з них належить по ? частини квартири АДРЕСА_3.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію».

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Оскільки пай за квартиру було сплачено під час зареєстрованого шлюбу, то квартира є спільною власністю подружжя Семеняк.

27 січня 2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №169 від 29 січня 2014 року.

У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України розяснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартиру АДРЕСА_2. Інша ? частина зазначеної квартири належить її чоловіку ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями першої черги є чоловік померлої ОСОБА_5 та син померлої ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, чоловік померлої ОСОБА_5 у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.02.2015 у звязку з тим, що останнім пропущено термін на прийняття спадщини згідно ст. 1272 ЦК України, також на момент смерті ОСОБА_4 позивач не був з нею зареєстрований. Крім того позивачем не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно та згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №3236 від 31.03.2015 реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 не проведено, тобто, право власності на вищезазначену квартиру у спадкодавця відсутнє.

Після чого позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволені у повному обсязі.

16 жовтня 2015 року позивач знову звертається до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 16.10.2015 державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовляє позивачу у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивачем не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно та згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №3236 від 31.03.2015 реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 не проведено, тобто, право власності на вищезазначену квартиру у спадкодавця відсутнє.

У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України розяснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до довідки №20 від 16.06.2015, виданою ОСОБА_2 кооперативом №341 ЖБК №341 пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2 сплачений подружжям Семеняк в повному обсязі. Тобто кожному з подружжя належить по ? частині квартири.

Таким чином, в матеріали справи надано достатньо доказів того, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, а отже після її смерті відкрилася спадщина на це майно.

Після смерті ОСОБА_4 її ? частина квартири АДРЕСА_2 розподіляється між її спадкоємцями порівну, а саме ОСОБА_1 належить ? частина спірної квартири та його батькові ОСОБА_5 також належить ? частина зазначеної квартири.

А тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме необхідно визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5 загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м, яка складається з: 1) коридору 6,5 кв.м., 2) житлової кімнати - 19,2 кв.м., 3) кладової - 0,8 кв.м., 4) кухні -7,7 кв.м., 5) санвузол - 3,5 кв.м., 6) лоджії- 1,5 кв.м., 7) балкону - 0,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4; визнати позивача ОСОБА_1, членом житлово-будівельного кооперативу № 341.

Питання про розподіл судових витрат судом вирішено відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 кооперативу №341, третя особа державний нотаріус Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_6 загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м, яка складається з: 1) коридору 6,5 кв.м., 2) житлової кімнати - 19,2 кв.м., 3) кладової - 0,8 кв.м., 4) кухні -7,7 кв.м., 5) санвузол - 3,5 кв.м., 6) лоджії- 1,5 кв.м., 7) балкону - 0,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4.

Визнати ОСОБА_1, членом ОСОБА_2 кооперативу № 341.

Судові витрати віднести на позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :