Справа № 727/2256/16-ц
Провадження № 2/727/947/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ГОНЧАРОВОЇ І.М.

При секретарі РОМАНЮК І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЛУБНІНА про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 14 360 грн.;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму інфляції на заборгованість по аліментам, що становить 22 987 грн. 39 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь сплачений судовий збір;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь оплату в сумі 4445 грн. за проведення економічного дослідження.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 19.09.2002 року по 03.09.2009 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, з яким мають двох доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2010 р. ОСОБА_2 зобовязаний виплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно.

ОСОБА_2 систематично ухиляється від уплати аліментів, але має уявлення куди, коли та в якому розмірі повинен здійснювати оплату аліментів на утримання дітей про що свідчать три сплачені платежі з поміж пятдесяти шести платежів.

Станом на 01.07.2015 року ОСОБА_2 заборгував 47 651 гривню , що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 28.10.2015 року ( № 837/22 ) здійсненим головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві.

Останній раз відповідач повідомлявся виконавчою службою 09.07.2015 № 837/22 про необхідність оплати суми боргу по аліментах, надати підтверджуючі документи, що свідчать про сплату боргу . Даний виклик відповідачем отримано 22.07.2015 року.

Відповідно до ст..1 Закону України « Про індексацію грошових доходів населення » №1282-ХІІ від 25.04.1997року, листа Верховного Суду України «Рекомендації до порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» №62-97 від 3.04.1997 року, розмір боргу визначається виходячи із суми боргу станом на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений,помножений на індекс інфляції.

В рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року про зменшення суми аліментів та припинення сплати аліментів вказано, що нарахування аліментів на її користь на утримання дітей ОСОБА_3, 08.10.1996 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає припиненню з ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до розрахунку пені, який міститься у висновку експертного економічного дослідження від 14.12.2015 року пеня станом на 01.11.2014 року становить 14 360 грн.

Відповідно до розрахунку суми інфляції заборгованості по аліментах інфляція суми заборгованості станом на 01.11.2014 року становить 6651,2 грн. Починаючи з 01.11.2014 року інфляція повинна розраховуватися виходячи з суми заборгованості встановленої судом, а саме від суми 39 651,00 гривень станом на 28 жовтня 2016 року. Таким чином сума інфляції за весь період, враховуючи рішення суду, становить 6651,2 + 16 336,19 = 22987,39 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 01 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.10.2020 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року по справі №754/15970/15-ц, яке набрало законної сили 11.03.2016 року, суму заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_1, що нараховується за рішенням Деснянського районного суду від 20.12.2010 року по справі №2-8780/10, зменшено до 39 651,00 гривень, нарахування аліментів за даним рішенням на користь ОСОБА_1 припинено з 01 листопада 2014 року.

Зазначає, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва, від 29 лютого 2016 року по справі №754/15970/15-ц, яке набрало законної сили 11.03.2016 року, визначено, що неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_2 з 01 листопада 2014 року, що покладає на ОСОБА_1 зобовязання по участі у вихованні дитини та сплати на користь батька, який виховує дитину самостійно, аліментів, згідно до ст.ст. 180, 181 СК України.

Вказує, що ОСОБА_1 має відмінний стан здоровя, не має на утриманні інших непрацездатних членів сімї та неповнолітніх дітей, натомість веде невпорядкований спосіб життя, зловживає алкогольними напоями і має нерегулярний дохід, оскільки внаслідок зловживання алкоголем позбавлена можливості працювати та отримувати постійний дохід.

При цьому, ОСОБА_1 з 1 листопада 2014 року не приймає участі у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 15 .10.2002 р.н. і не несе витрат по її утриманню та розвитку природних здібностей дитини.

В свою чергу, батько ОСОБА_2 з 01 листопада 2014 року, особисто виховує та утримує дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, при цьому забезпечує її всебічний розвиток шляхом розвитку природних здібностей дитини, а саме: ОСОБА_4 навчається в Київський дитячій школі мистецтв №3 на художньому та музикальному відділі, плата за навчання становить загалом грошову суму у розмірі 825 гривень щомісячно.

Окрім того, відповідно до довідки мистецького закладу «Дебют» від 05.05.2016 року, №3, неповнолітня ОСОБА_4 відвідує заняття з фаху «Хореографія» і оплата занять становить 270 гривень щомісячно.

Отже, окрім витрат на утримання дівчини-підлітка, яка в ході життєдіяльності потребує чималих витрат, батько при середньомісячній заробітній платі у розмірі 6 930,00 гривень, одноособово забезпечує її навчання, життєдіяльність, особистий розвиток дитини, витрати на який окремо становлять 1095,00 гривень, при цьому щомісячно із заробітної плати відраховує на користь позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 2 163,00 гривень на погашення заборгованості по аліментам.

За таких умов, приймаючи до уваги обов'язок позивачки за первісним позовом з листопада 2014 року утримувати неповнолітню дитину ОСОБА_4, приймати участь витратах на розвиток особистих здібностей дитини, враховуючи середньомісячну заробітну плату відповідача за первісним позовом та його обовязок по погашенню заборгованості по аліментам за попередній період, за умови відсутності у ОСОБА_1 постійного, регулярного доходу, вважає за необхідне встановити розмір аліментів на користь батька дитини ОСОБА_2

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердивши обставини, які викладені в позовній заяві. Зустрічній позов визнав частково, пояснив, що ОСОБА_1 згідна виплачувати аліменти в сумі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, підтримав зустрічний позов, підтвердивши обставини, що викладені в позові. Крім цього представник зазначив, що обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, позивачка ОСОБА_1 не надала жодного доказу отримання ОСОБА_2 яких-небудь документів з виконавчої служби Деснянського району м. Києва (зокрема, повідомлення про вручення поштової кореспонденції), при цьому з наданих до позову доказів вбачається, що позивачка у повному обсязі ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження. Ненадання позивачкою доказів щодо вини ОСОБА_2 у несвоєчасній сплаті аліментів обґрунтовується тим, що ОСОБА_2 не отримував жодного документа з ВДВС Деснянського району м. Києва щодо обов'язку примусової сплати аліментів. Єдиним отриманим ним документом є виклик державного виконавця від 09.07.2015 року із розрахунком заборгованості по аліментам від 03.07 2015 року, які відправлено на адресу ОСОБА_2 позивачкою ОСОБА_1 14.07.2015 року, та отримано адресатом 22 липня 2015 року.

В свою чергу, згідно до інформації про виконавче провадження, отриманої 15.10.2015 року, стягнення на майно боржника звернено лише постановою про накладення арешту майна боржника, яку винесено лише 13.10.2015 року. Відомості про внесення інших документів у Інформації про виконавче провадження відсутні, (інформація додається до позову).

Після отримання та ознайомлення із розрахунком, ОСОБА_2 прибув до державного виконавця і 03 серпня 2015 року подав заяву про звернення стягнення на заробітну плату за місцем роботи, а також звернувся до керівництва Київської дитячої школи мистецтв №3 Деснянського району м. Києва з заявою про погашення заборгованості по аліментам шляхом відрахування із заробітної плати, що підтверджується зверненням директора Київської дитячої школи мистецтв №3 Деснянського району м. Києва до ВДВС Деснянського району м. Києва з клопотанням щодо направлення виконавчого листа для виконання за місцем роботи боржника.

Також зазначив, що відповідно до ст. 85 ЦПК України просить стягнути на користь ОСОБА_2 понесені витрати, пов»язані з переїздом до іншого населеного пункту його та його представника, а також компенсацію за втрачений заробіток та відрив від звичайних занять в сумі 13 249 грн.

Згідно до Додатку до Постанови КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», компенсація за відрив від звичайних занять

-стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

В свою чергу, відповідно до п.5 Додатку до даної Постанови витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, відшкодовуються стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові і не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

З 01 травня 2016 року мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі 1450,00 гривень, а згідно підпункту 170.9.1 статті 170 Податкового кодексу України, витрати на відрядження у межах України становлять 275,00 гривень за добу.

Всі витрати на відрядження ОСОБА_5, представника ОСОБА_2 відшкодовуються останнім своєму представникові.

Отже, за викликом Шевченківського районного суду м. Чернівців на 11 травня 2016 року, ОСОБА_2 прибув разом з представником ОСОБА_5, при цьому зазначені особи вибули з м. Києва 10.05.2016 року та прибули до м. Києва 12.05.2016 року, тобто перебували у відрядженні 3 календарних дні, що підтверджується квитками на залізничний потяг. Отже сума добових становила 275,00х3=825 гривень на кожну особу, а загалом 1650 гривень.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає,що позовні вимоги по первісному та зустрічному позову підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім»я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов»язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 19.09.2002 року по 03.09.2009 року.

Мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7.

На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року ОСОБА_2 зобов»язаний виплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Згідно розрахунку заборгованості проведеного державним виконавцем відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 2-8780 виданого 31 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1000 грн. починаючи з 10 листопада 2010 року по 28 жовтня 2015 року заборгованість складає 51 603 грн. 23 коп.

Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року припинено нарахування аліментів за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2010 року по справі 2-8780/10 на користь ОСОБА_1 з 01.11.2014 року та зменшено суму заборгованості по аліментах, які нараховані ОСОБА_2 станом на 03.07.2015 року з 47 651 грн. до 39 651 грн.

Статтею 196 СК України встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За аналогією з цивільним законодавством у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов»язання, у зв»язку з чим на неї покладено тягар доказування протилежного.

На думку суду відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів відсутності його вини в простроченні виконання зобов»язань, однак суд вважає можливим з урахуванням матеріального становища платника аліментів та його сімейного стану зменшити розмір неустойки .

Судом встановлено, що неустойка (пеня) станом на 1 листопада 2014 року становить:

380 грн.(пеня за 2010 рік)+ 3650 грн. (пеня за 2011 рік)- 3660 грн.( пеня за 2012 рік)=3650 грн.(пеня за 2013 рік)= 3040 грн.(пеня станом з 01.01.2014 року по 01.11.2014 року) = 14 360 грн.

Суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 4000 грн. з урахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього на утриманні неповнолітньої доньки, яка проживає разом з батьком.

Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів на час виникнення зазначених правовідносин не існувало, а в Україні діяв Закон «Про індексацію грошових доходів населення», а також встановивши, що з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, проте за весь період прострочення сплати аліментів індексація ні органом державної виконавчої служби, ні судом не провадилась, суд вважає можливим застосувати аналогію закону згідно п.8 ст. 8 ЦПК України та проіндексувати суму заборгованості по аліментах у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення (Правова позиція Верховного суду України у справі № 6-113 цс 13).

Сума інфляції заборгованості по аліментах станом на 01.11.2014 року становить 13.60 (2010 рік)+ 157,50 грн. (2011 рік) +45,40 грн( 2012 рік)+152,5 грн.(2013 рік) + 6282,2 грн. з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року) = 6651,2 грн. Починаючи з 1 листопада 2014 року інфляція рахується з суми заборгованості встановленої судом, тобто з 39 651 грн. станом до 28 жовтня 2015 року і складає 16 336 грн. 19 коп.

Таким чином сума інфляції за весь період складає 22 987,39 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обвязку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд, з урахуванням майнового стану ОСОБА_1, стану її здоров»я, відсутності у неї на утриманні інших утриманців, вважає за необхідне стягнути з неї на користь ОСОБА_2, з яким проживає неповнолітня дитина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання неповнолітньої дитини 1500 грн. щомісяця.

Аліменти у відповідності до вимог ст.191 СК України суд вважає необхідним стягнути з дня пред»явлення позову, тобто з 11 травня 2016 року. Вимога ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів з 1 листопад 2014 року задоволенню не підлягає, так як ним на надано сду докзів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати в зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Згідно вимог статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відносяться витрати по сплаті судового збору і витрати, по»язані з розглядом справи.

Суд вважає, що з ОСОБА_2А на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати в сумі 551 грн. 20 коп. по сплаті судового збору, які є документально підтвердженими. Що стосується витрат по оплаті за проведення економічного дослідження в сумі 4445 грн. вони відшкодуванню не підлягають, так як ст. 86 ЦПК України передбачені витрати на проведення лише судових експертиз.

Крім цього підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. у відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України , так як ОСОБА_2 при подачі позовної заяви про стягнення аліментів був звільнений від сплати судового збору.

Також суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на судовий розгляд справи в сумі 5 227 грн. 37 коп., які складаються з витрат сторони та її представника, що пов»язані з явкою в суд витрат пов»язаних переїздом з Києва до Чернівців та найманням житла.

Що стосується витрат добових та компенсації за відрив від звичайних занять, вони задоволенню не підлягають, так як ОСОБА_2 не надано суду розрахунку обчислення відриву від звичайних занять за фактичними годинами відриву як це передбачає Додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

На підставі викладеного,керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180, 182, 184,191, 196 СК України, ст.ст.10,11,60,88, 212-215 УПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 4 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 987 грн. 39 коп. суму інфляції на заборгованість по аліментам.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. за сплату судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_2 аліменти на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 в сумі 1500 грн. щомісяця починаючи з 11 травня 2016 року до повноліття дитини.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на судовий розгляд справи в сумі 5 227 грн. 37 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ :