Справа № 404/2028/16-ц
Номер провадження 2/404/1705/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», про визнання недійним іпотечного договору, скасування заборони відчуження та скасування запису,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином:

визнати недійсним іпотечний договір, укладений 03.10.2007 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_2;

скасувати заборону відчуження приміщення за адресою: м. Кіровоград, вул. Карла Маркса, 76/80 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна;

скасувати запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження приміщення за вищевказаною адресою;

стягнути солідарно з відповідачів 200000,00 грн. в рахунок морального відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» в пункті 42 розяснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

При цьому зазначена постанова не дає виключного переліку позовів, які мають предявлятися за місцезнаходженням майна, а наводить умови і підстави, за якими можна визначити, що спір виник з приводу нерухомого майна.

Правила статті 114 Цивільного процесуального кодексу України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Аналогічна правова позиція викладена в пункті 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом оспорюваного договору є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Карла Маркса, 76/80. Відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Кіровограда, вулиця Карла Маркса, знаходиться на території Ленінського району м. Кіровограда, а тому вказана адреса знаходиться поза межами підсудності Кіровського районного суду м. Кіровограда щодо розгляду справ та вирішення інших питань. Таким чином, позивачем не додержано правила подання позову, встановлених частиною 1 статті 114 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 115 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Крім цього, відповідно до пункту 4 частини 3 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 114, статтею 115, пунктом 4 частини 3 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», про визнання недійним іпотечного договору, скасування заборони відчуження та скасування запису, повернути позивачеві разом з доданими до неї документами, для подання до належного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка