Справа №718/990/16-ц
Провадження №2/718/387/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.07.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.
секретаря - Анучкіної О.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. -
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2001 року являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1. У вказаному житловому приміщенні зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який в будинку не проживає з 2008 року, що перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися належним майном, тому, з підстав, передбачених ст.ст.16, 319, 321 328, 391 ЦК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що є підставою для зняття з реєстраційного обліку.
Позивач ОСОБА_1 подала письмову заяву про підтримання позову, погодження на заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки/, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ст.224 ЦПК України наявні підстави для ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2001 року, який зареєстрований в Кіцманському РБТІ 04.12.2001 року, позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1
Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація полягає у внесенні відомостей до паспортного документу про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання.
Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в належному позивачу житловому будинку АДРЕСА_1 більше року підтверджується змістом копії довідки виконкому Шипинецької сільської ради від 11.05.2016 року за № 723.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
За наведених та встановлених судом обставин, позов підлягає задоволенню лише в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 31, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224, 225, 228, 232 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :