Справа № 604/691/16-ц
Провадження № 2/604/325/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дистанція колії» про скасування наказу про оголошення догани, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся в суд із заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дистанція колії» (далі Відповідач) про скасування наказу про оголошення догани від 28 квітня 2016 року №20-К.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач покликається на те, що він на даний час працює у виробничому структурному підрозділі «Тернопільська дистанція колії» Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом керівника зазначеного підрозділу №20-К від 28.04.2016 року «Про самовільне залишення робочого місця ОСОБА_2, ОСОБА_1 01.04.2016 року» Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення робочого місця. Позивач вважає зазначений наказ №20-К від 28.04.2016 року незаконним, несправедливим, винесеним з особистих мотивів і таким, що підлягає скасуванню, оскільки ним не вчинялись дисциплінарні порушення, вказані в оспорюваному наказі, та належним чином і в повному обємі були виконані робочі обовязки 01.04.2016 року. Факти викладені в оспорюваному наказі не відповідають дійсності. Як зазначає Позивач, 01 квітня 2016 року, він повністю виконав доручену йому роботу з побілки кордонних каменів приблизно до 16:30 год. В той же час, згідно з наданим інструктажем інші працівники повинні були виконувати аналогічну роботу та зустрітись на 1303 км станції Максимівка. Проте кордонні камені в місці зустрічі вже були побілені, а працівників не було. Після цього Позивач направився до своїх речей, які залишив неподалік від місця завершення роботи, щоб перевдягнутися та очистити робочий інвентар. Позивач наголошує, що відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівникам категорично заборонено знаходитись на колії після закінчення робочого часу. Таким чином, необхідно заздалегідь завершити роботу, скласти інвентар, перевдягнутися та залишити місце роботи. Також Позивач зазначає, що всупереч вимогам трудового законодавства, роботодавцем жодним чином не забезпечено можливості доставки працівників до розподільчого пункту в с. Великі Бірки після закінчення робочого часу. Тому, зазвичай, після виконання дорученої роботи працівники з місця роботи відразу направляються додому разом з робочим інвентарем, який наступного дня повертають на роботу. Повернувшись до своїх речей, Позивач побачив пропущений телефонний дзвінок від майстра ОСОБА_3, проте додзвонитись йому не міг. Через кілька хвилин він віддзвонив і Позивач йому повідомив, що роботу завершив і направляється додому. Жодних інших доручень на цей день майстер не давав та заперечень не висловлював. Позивач вказує, що під час виконання робочих функцій, заступник начальника Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дистанція колії» ОСОБА_4 до 2013 року включно неодноразово залучав Позивача до виконання будівельних робіт на його особистих обєктах в робочий час, в тому числі для будівництва на яких використовувались також і товарно-матеріальні цінності, належні ВСП «Тернопільська дистанція колії». Після відмови виконувати такі корупційні вказівки, почалися проблеми на роботі: постійні доповідні від майстра ОСОБА_3, в.о. майстра ОСОБА_5, бригадира ОСОБА_6, догани, необґрунтовані заниження заробітної плати, створення негативної репутації в трудовому колективі тощо. Вказане Позивач повязує із численними зверненнями до ряду уповноважених державних органів з приводу проведення розслідування корупційних діянь посадових осіб Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільська дистанція колії».

З огляду на зазначене вище Позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обємі.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просить задовольнити.

Представник Відповідача проти позову заперечив, подавши письмові заперечення, в яких зазначено, що з наказом від 28.04.2016 року №20-К «Про самовільне залишення робочого місця ОСОБА_2, ОСОБА_1 01.04.2016 року» Позивач ознайомлений під розпис у встановленому законом порядку, а тому наказ є законним. Факт самовільного залишення робочого місця Позивачем 01.04.2016 року о 15 год 45 хв зафіксовано бригадиром ОСОБА_6, про що надано доповідну від 01.04.2016 року. 04.04.2016 року на нараді при начальнику Тернопільської дистанції колії розглянуто факти, що мали місце 01.04.2016 року. Під час розгляду Позивач від надання письмових чи усних пояснень про причини самовільного залишення робочого місця чи спростування, що такий факт мав місце, відмовився. Однак відповідно до особистого звернення вх. №3 від 04.04.2016 року Позивач підтверджує, що о 16 год 45 хв вже направлявся в напрямку домівки, чим і підтверджує факт самовільного залишення робочого місця. Відповідач покликається на п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії», відповідно до якого для працівників, яким встановлений пятиденний робочий тиждень, початок роботи о 8-й год, закінчення роботи о 17-їй год. Перерва для відпочинку і прийому їжі з дванадцятої до тринадцятої години. Окрім того, Правилами заборонено залишати робоче місце без дозволу безпосереднього керівника. Звертає увагу на те, що Позивач негативно характеризується серед членів трудового колективу.

Враховуючи позиції сторін сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Наказом начальника ВСП «Тернопільська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» №20-К від 28 квітня 2016 року за неналежне ставлення до своїх посадових обовязків, порушення п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії», самовільне залишення робочого місця, керуючись п.4.7 посадової інструкції, Позивачу оголошено догану.

В описовій і мотивувальній частині вказаного наказу зазначено, що 01 квітня 2016 року ремонтники штучних споруд мостової дільниці №1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1, виконували роботи з побілки кордонних каменів по ст. Максимівка в напрямку з 1310 км по 1303 км. В той же день ремонтник штучних споруд ОСОБА_7 спільно із бригадиром ОСОБА_6 виконував аналогічні роботи по напрямку з 1295 км по 1303 км. Обидві бригади повинні були зустрітися на 1303 км ст. Максимівка о 15 год 45 хв. Після тривалого очікування ОСОБА_6 ремонтників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в пункті зустрічі на 1303 км ст. Максимівка, ним проведено обхід ділянки колії в напрямку 1310 км, згаданих працівників виявлено не було. Про відсутність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бригадиром ОСОБА_6 повідомлено майстра мостового ОСОБА_3 Від надання письмових чи усних пояснень про причини самовільного залишення робочого місця чи спростування, що такий факт мав місце, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовилися. Однак відповідно до особистого звернення вх. №3 від 04.04.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що о 16 год 45 хв вже направлялися в напрямку домівки, що підтверджує факт самовільного залишення робочого місця.

Судом встановлено, що в оскаржуваному наказі є письмові відмітки про те, що Позивач з наказом ознайомлений та копію отримав 29.04.2016 року, однак з ним не згідний.

Відповідно до журналу Укрзалізниці ТДГО «Львівська залізниця» ПЧ-8 від 01 лютого по 15 червня 2016 року, 01.04.2016 року керівником ОСОБА_6 проведений інструктаж із Позивачем та іншими членами бригади, згідно якого вони мали здійснити проїзд до виконання робіт та повернення із роботи згідно маршруту. Роботу необхідно виконувати на 1310-1295 км і заключалась вона у побілці штучних споруд. При наближенні поїзда під час виконання роботи завчасно сходити на безпечну відстань.

В судовому засіданні Позивач пояснив, що дійсно 01.04.2016 року він разом з сином ОСОБА_2 завершили роботу з побілки кордонних каменів по ст. Максимівка в напрямку з 1310 км по 1303 км, розмови про те, що бригади повинні були зустрітися на 1303 км ст. Максимівка о 15 год 45 хв не велися. Роботу вони закінчили на 1304 км близько 15 год 45 хв, точно сказати не може, після цього пішли вниз до ріки мити інструмент, о 17 год пішли додому. По дорозі зустріли дівчину біля магазину, з якою привіталися. Син телефонував до бригадира, однак останній не відповідав. Згодом звязалися з майстром ОСОБА_3 Щодо оскаржуваного наказу пояснив, що такий йому вручено, однак від його підписання Позивач відмовився. Від письмових пояснень щодо самовільного залишення робочого місця на нараді 04.04.2016 року відмовився, все пояснював усно. На запитання чому в письмовому зверненні від 03.04.2016 року час повернення додому вказано 16.45 год, пояснив, що вони з сином помилилися.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що, перебуваючи біля магазину в с. Богданівка неподалік колії, після 17.00 год бачила Позивача та його сина, які поверталися додому з робочим інвентарем.

Свідок ОСОБА_2, який є сином Позивача та працює ремонтником штучних споруд, в судовому засіданні показав, що 01.04.2016 року зранку вони з батьком (Позивачем у справі) отримали інструктаж від бригадира та поїхали до ст. Максимівка, після закінчення роботи помили інструмент, він побачив в телефоні пропущений виклик від бригадира та зателефонував йому близько 16.45 год, однак останній не відповідав. Згодом зателефонував майстер ОСОБА_3 Письмових пояснень на нараді 04.04.2016 року не надавав, відмовився, все пояснював усно. На запитання чому в письмовому зверненні від 03.04.2016 року час повернення додому вказано 16.45 год, пояснив, що вони з батьком помилилися.

Свідок ОСОБА_6, який працює бригадиром Тернопільської дистанції колії, показав, що зранку 01.04.2016 року провів інструктаж для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на побілку каменів 1295-1304 км. Бригади повинні були йти назустріч одна одній та зустрітися. Близько 15.30 год він йшов по колії на ділянку, де працювали Кранаухи та бачив, що робота на 1303 км виконана, однак працівників на місці не було. Він зателефонував ОСОБА_2, однак той не відповів. Він двічі обходив трубу і був внизу, де повинні були бути речі ОСОБА_2, проте ні речей, ні працівників там не було. Він зателефонував майстрові ОСОБА_3 і повідомив про відсутність працівників. Майстер дзвонив до ОСОБА_2, однак вони не відповідали. Він зафіксував відсутність на робочому місці. О 16.30 год їхала дрезина з Підволочиська ОСОБА_2 ніхто не бачив.

Свідок ОСОБА_3, який працює майстром Тернопільської дистанції колії, в судовому засіданні показав, що 01.04.2016р. близько 15 год йому зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає на робочому місці, вони не відпрошувалися. Він зателефонував заступнику і повідомив про ситуацію, що склалася. Близько 16.45 год ОСОБА_2 вийшов на звязок і повідомив, що вони з батьком прямують додому. На запитання щодо тривалості робочого дня, яка зазначена у табелі обліку робочого часу за 01.04.2016 року, пояснив, що помилково вказав 8 годин, оскільки табель заповнював вкінці місяця; порушення виявлено і його за це притягнуто до відповідальності.

Згідно з табелем обліку використання робочого часу за квітень 2016 року працівник ОСОБА_1 01.04.2016 року відпрацював робочий день тривалістю 8 годин.

Відповідно до наказу №245 від 14.09.2016 року «Про перерахування заробітної плати ОСОБА_1, ОСОБА_2М.» 14.09.2016 року заступником начальника дистанції колії ОСОБА_9 при перевірці матеріалів про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності та співставлення їх із нарахуванням заробітної плати, вставлено невідповідність. Так в квітні місяці 2016 року ремонтники штучних споруд 1-ї мостової дільниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно наказу № 20-К від 28.04.2016 року притягнуті до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення робочого місця 01.04.2016 року о 15 год 45 хв. Однак, згідно табеля обліку робочого часу за квітень місяць 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.04.2016 року проставлена відмітка в табелі обліку робочого часу 8 год. Згідно особистих пояснень майстра ОСОБА_3, ним допущена помилка в частині відображення робочого часу згаданих працівників 01.04.2016 року у табелі обліку робочого часу форми П-5, де замість відмітки 8 год повинно було проставлено відмітку 6,75 год. До вказаного наказу долучено Протокол наради №197 від 14.09.2016 року та пояснення ОСОБА_3 від 14.09.2016 року, зміст яких кореспондується з зазначеним наказом.

03.04.2016 року Позивач та ОСОБА_2 подали звернення до начальника ВСП "Тернопільська дистанція колії", згідно з яким серед іншого вказано, що 01.04.2016 року о 16 год 45 хв вони повідомили майстру ОСОБА_3, що рухалися в напрямку домівки. Крім того, зазначено, що майстер вказав, що йому доповіли про їх відсутність на робочому місці з 16.00 год.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення: догана або звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Крім цього, відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно із розясненнями Верховного Суду України, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду трудових спорів» при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно зясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника тощо.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обовязково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Роботодавець має право вимагати від працівника виконання лише тих трудових обовязків, які обумовлені між ними і застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності встановленої особи працівника, яка порушила трудові обовязки, її вини, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного звязку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

У рішенні про накладення дисциплінарного стягнення обовязково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, а також відомості про те, вимоги якого документу, що визначає посадові обовязки працівника, не були останнім дотримані (назва документу, пункт, частина, що визначають відповідний посадовий обовязок).

Відповідно до п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії» для працівників, яким встановлений пятиденний робочий тиждень, початок роботи о 8-й год, закінчення роботи о 17-їй год. Перерва для відпочинку і прийому їжі з дванадцятої до тринадцятої години.

Розділ 5 згаданих Правил забороняє в робочий час працівникам залишати робоче місце без дозволу безпосереднього керівника.

Судом встановлено, що Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього стягнення у виді догани за самовільне залишення робочого місця.

Враховуючи пояснення Позивача у зверненні від 03.04.2016 року, в судовому засіданні, а також показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які є послідовними та узгоджуються між собою та із письмовими доказами у справі, суд встановив, що пояснення Позивача щодо часу залишення робочого місця містять суперечності та не є послідовними.

В судовому засіданні не здобуто, а Позивачем чи його представником не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що Позивач не залишав робочого місця до 17.00 год 01.04.2016 року, як того вимагає п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії». Позивачем також не надано доказів того, що передчасне залишення місця роботи узгоджувалося з безпосереднім керівником. Натомість досліджений у судовому засіданні витяг з журналу ТДГО «Львівська залізниця» ПЧ-8 від 01 лютого по 15 червня 2016 року, де міститься підпис Позивача, спростовує пояснення останнього про те, що між ним та членами іншої бригади, котрі ішли на зустріч, в тому числі із ОСОБА_6, була домовленість, що він із своїм сином ОСОБА_2 повинен був лише дійти до 1303 км, після чого могли іти додому.

Позивачем також не надано логічних і послідовних пояснень його місцезнаходження з 15.45 год 01.04.2016 року та обґрунтувань чи логічних спростувань того, що на місці, де він з сином повинні були виконувати роботу, знаходився і очікував безпосередній керівник бригадир ОСОБА_6, котрий їх не бачив.

Показання свідка ОСОБА_8 не підтверджують позицію Позивача та не спростовують позицію Відповідача, оскільки її свідчення не підтверджують та не спростовують факту перебування Позивача на робочому місці.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_2, який є сином Позивача та заінтересованою особою у скасуванні наказу, оскільки сам також оскаржува зазначений вище наказ. Крім того, його показання суперечать показанням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також наявним матеріалам цивільної справи.

Щодо покликань Позивача про перерахунок заробітної плати за квітень 2016 року в вересні 2016 року (після подання позову в суд), то такі спростовуються поясненнями представника Відповідача, наказом №245 від 14.09.2016 року «Про перерахування заробітної плати ОСОБА_1, ОСОБА_2 М.» та Протокол наради №197 від 14.09.2016 року, згідно з якими 14.09.2016 року заступником начальника дистанції колії при перевірці матеріалів про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності за попередній період та співставлення їх із нарахуванням заробітної плати, вставлено невідповідність. Зазначеним також спростовуються посилання представника Позивача на внесення змін в табель обліку робочого часу, оскільки такі зміни не вносилися, а проведено перерахунок заробітної плати в порядку, передбаченому законодавством.

В судовому засіданні прослуховувався диск зі звукозаписом наради від 04.04.2016 року як пояснив Позивач, однак такий доказ судом вважається неналежним, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, що суперечить вимогам ст. 59 ЦПК України про допустимість доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи в сукупності обставини справи через призму чинного законодавства, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дистанція колії» про скасування наказу про оголошення догани слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 30, 59, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 147, 148, 149, 221, 232, 233 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дистанція колії» про скасування наказу про оголошення догани.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Г.Б. Сидорак