Справа № 136/987/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" липня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи підставність позову таким.

25 жовтня 2003 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Турбівської селищної ради, Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 47. Вони мають трьох спільних дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивачка в позові вказує, що в силу різних характерів вона та відповідач не можуть порозумітись, між ними постійно виникають сварки через побутові негаразди, також між собою вони не можуть знайти спільної мови з приводу питань, які виникають в житті сім'ї. У відповідача погіршилось ставлення до неї, він вчиняв насильство в сім'ї по відношенню до неї. Спроби налагодити відносини в сім'ї позитивних наслідків не дали. Всі ці обставини негативно впливають на виховання та розвиток їх неповнолітніх дітей, а також призвели до нестерпності спільного проживання їх як подружжя. Позивач вказує, що подальше збереження сім'ї буде суперечити її інтересам та інтересам їх дітей, що мають істотне значення, тому просить суд шлюб розірвати стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, для подальшого іменування залишити їй прізвище набуте в зв'язку із реєстрацією шлюбу "Новенюк".

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, що зазначені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що бажає зберегти шлюб, однак в судових дебатах надав згоду на розірвання шлюбу, посилаючись на небажання позивача зберегти сімю.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про таке.

Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 жовтня 2003 року виконавчим комітетом Турбівської селищної ради, Липовецького району, Вінницької області, про що в книзі реєстрації атів про одруження зроблено запис № 47 та видано свідоцтво про одруження серія 1-АМ № 099023 ( а. с. 5).

Подружжя має троє дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчать свідоцтва про їх народження: серія І-АМ № 212531; серія І-АМ № 019835; серія 1-АМ № 168806 ( а. с.6-8).

Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим.

Судом з'ясовано та сторонами визнавались обставини, що в сім'ї постійно виникають сварки, скандали та різні непорозуміння, в силу різних рис характерів сторін та схильності відповідача до вживання спиртних напоїв.

Відповідно до постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 28.07.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт. Відповідно до вказаної постанови суд встановив, що ОСОБА_2 вчинив насильство в сімї по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1, ображав її нецензурною лайкою та різними образливими словами, чим було заподіяно шкоди фізичному та психічному здоров'ю потерпілої.

На пропозицію суду примиритись, позивач наміру на збереження шлюбу не висловила, навпаки категорично заперечила, а відповідач, вказуючи на доцільність збереження шлюбу, жодних обєктивних причин за яких слід зберегти шлюб не навів та не виявив бажання змінюватись в позитивну сторону.

Наведене свідчить, що сторони не бажають примиритись, між ними втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сім'ї, тому суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин суд задовольняє позов.

Також суд вважає, що підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого нею, в зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу.

На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Кравчук) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстровано 25 жовтня 2003 року виконавчим комітетом Турбівської селищної ради, Липовецького району, Вінницької області, актовий запис № 47.

Після розірвання шлюбу позивачеві залишити для подальшого іменування прізвище набуте в зв'язку із реєстрацією шлюбу "Новенюк".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок та витрат на правову допомогу в сумі 300 (триста) гривень, а всього 851(вісімсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_7