Справа № 463/995/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/23/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства "Господар", про усунення перешкод в користуванні власністю, демонтаж, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

17 березня 2014 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4, просила суд зобов"язати відповідача провести демонтаж сходів та закласти самовільно влаштований отвір в перекритті з квартири № 15 на горище будинку АДРЕСА_1 (а.с. 1-3).

Окрім цього, 31 березня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась з позовом в суд до відповідача ОСОБА_4, з участю третіх осіб Личаківської районної адміністрації, ЛКП "Господар", з врахуванням заяв про доповнення позовних вимог, просила зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою № 16 в будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення квартири відповідача № 15 в даному будинку до попереднього стану, демонтувати сходи та закласти самовільно влаштований отвір на перекритті з квартири на горище будинку, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 9345 грн., а також моральну шкоду в сумі 12 000 грн. (а.с. 28, 55, 126).

Ухвалою судового засідання від 13.06.2014 року дані позови об'єднано в одне провадження (а.с. 76).

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2014 року позовну заяву Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 про демонтаж - залишено без розгляду.

Продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Господар», про усунення перешкод в користуванні власністю, демонтаж, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Господар», про усунення перешкод в користуванні власністю, демонтаж, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_3, вважає рішення неправильним у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову районний суд послався на акт ЛКП «Господар» в якому зазначено, що в квартирі № 15 будинку АДРЕСА_1 сходи на горище демонтовано, а отвір в перекритті у відповідності до розпорядження № 523 закладено.

Вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки відповідач штучно для комісії ЛКП та для складання акту тимчасово демонтував сходи, а отвір у перекритті лише заклав, а не відновив перекриття, як це передбачено у розпорядженні від 14.11.2013 року.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 2, а.с. 65-66), в судове засідання апеляційної інстанції 26.04.2016 року не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

В попередніх судових засідання позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що відповідач, як особа яка здійснила самочинне будівництво виконав покладений на нього обов"язок по приведенню квартири до попереднього стану, і як наслідок, немає підстав для висновку, що його дії створюють позивачу перешкоди в користуванні її майном.

Крім цього, в обґрунтування вимоги про стягнення матеріальної шкоди, позивач не довела, як розміру шкоди, так і причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та спричиненою шкодою, оціненою в сумі 9345 грн.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції не ставив під сумнів факт, що дії відповідача по самочинному будівництву не відповідали вимогам чинного законодавства, оскільки саме у зв'язку з діями останнього він притягувався до адміністративної відповідальності, при цьому зазначені порушення в даному випадку необхідно розцінювати, як недотримання вимог чинного законодавства під час здійснення перепланування, а не як порушення прав інших співвласників.

Колегія суддів приходить переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вище вимогам закону та погоджуєть з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про усунення перешкод в користуванні власністю, демонтаж, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 319 ЦК України власник, володіючи, користуючись та розпоряджаючись своїм майном на власний розсуд, не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства.

Зазначений обов'язок власника узгоджується і з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України відповідно до яких при здійсненні цивільних прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди іншим особам.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в квартирі № 15 будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 8).

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації ЛМР від 14.11.2013 р. №523, визнано, що влаштовані відповідачем отвір в перекритті та сходи з його квартири на горище здійснено самочинно, з порушенням п. 1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, у зв'язку з чим сходи підлягають демонтажу, а отвір в перекритті - закладенню (т. 1 а.с.4).

В свою чергу, за пробиття перекриття та влаштування сходів на горище з квартири № 15 будинку АДРЕСА_1, постановою адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.07.2013 року відповідача ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. (т. 1 а.с. 7).

Актом ЛКП «Господар» від 10.07.2014 р. при комісійному обстеженні встановлено, що в квартирі № 15 власником якої є відповідач, сходи на горище демонтовано, а отвір в перекритті закладено згідно вимог розпорядження № 523 від 14.11.2013 р., що також підтверджується долученими до матеріалів фотознімками горища (т. 1 а.с. 85, 94).

Наведене свідчить про те, що відповідач, як особа яка здійснила самочинне будівництво виконав покладений на нього обов'язок по приведенню квартири до попереднього стану, як наслідок, підстав для висновку, що його дії створюють позивачу перешкоди в користуванні її майном немає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що оскільки порушення права припинилося, відповідно, припинив своє існування і об'єкт судового захисту - суб'єктне право позивача на усунення перешкод в користуванні власністю.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 9345 грн. та моральної шкоду в сумі 12 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подала докази того, що саме протиправні дії відповідача стали причиною виникнення тріщин в її квартирі, а також що мало місце пошкодження електромережі та системи водопостачання та що саме позивач придбала будівельні матеріали згідно товарних чеків, копії яких надала суду (т. 1 а.с. 57-61).

Під час розгляду апеляційної скарги задоволено клопотання позивача ОСОБА_3 та призначено по справі будівельно-технічну експертизу, висновком якої № 4889 від 02.11.2015 року встановлено, що ушкодження в квартирі № 16 в будинку АДРЕСА_1 наявні в приміщенні жилої кімнати (літ. 16-2).

При цьому експертом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між проведеними роботами по переобладнанню горища даного будинку під мансардний поверх квартири № 15 і наявними ушкодженнями стелі в приміщенні жилої кімнати (літ.16-2) квартири № 16 у вигляді незначного відшарування тиньку площею до 2,3 м2 та утворенням волосяної тріщини.

Вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт по усуненню пошкоджень і приведенню приміщень квартири № 16 в будинку АДРЕСА_1 в попередній стан на час проведення дослідження

становить 2345,0 грн., а вартість робіт по прокладанню каналізаційної мережі квартири № 16 в будинку АДРЕСА_1 з підключенням до зовнішніх мереж, на час проведення дослідження становить 5105,0 грн. (т. 1 а.с. 251-254).

Зазначений висновок суперечить наявному в матеріалах справи висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 17/10-14я від 10.11.2014 року проведеного за заявою ОСОБА_3 судовим експертом Заяць І.Г., відповідно до якого причиною наявних ушкоджень в приміщенні квартири № 16 будинку АДРЕСА_1 стали ремонтно-будівельні роботи по переобладнанню частини приміщень горища під мансардний поверх в приміщеннях квартири № 15 даного будинку, а вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт для ліквідування слідів пошкоджень у житловій кімнаті складає 9276,00 грн., а по прокладенню каналізаційної мережі з підключенням до зовнішніх мереж становить 3516,00 грн. (т. 1 а.с. 175-180).

З метою повного, всебічного з»ясування обставин справи та уникнення будь-яких сумнівів з боку сторін по справі щодо необ'єктивного розгляду справи, ухвалою судового засідання від 15.12.2015 року призначено по справі повторну будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Проте, супровідним листом від 23.02.2016 року № 1089 Львівським НДІСЕ повернуто без виконання ухвалу про призначення повторної будівельно-технічної експертизи, оскільки станом на 23.02.2016 року позивачем не оплачена вартість за проведення експертизи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Підставами відповідальності за завдану шкоду є протиправність дій, завдання шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями, наявність вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивач не подала докази того, що саме протиправні дії відповідача стали причиною виникнення тріщин в її квартирі, а також пошкодження електромережі та системи водопостачання, оскільки висновок експертного інженерно-технічного дослідження № 17/10-14я від 10.11.2014 року відповідно до якого причиною наявних ушкоджень в приміщенні квартири № 16 будинку АДРЕСА_1 стали ремонтно-будівельні роботи по переобладнанню частини приміщень горища під мансардний поверх в приміщеннях квартири № 15 даного будинку, спростовано висновком будівельно-технічної експертизи № 4889 від 02.11.2015 року, яким не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між проведеними роботами по переобладнанню горища даного будинку під мансардний поверх квартири № 15 і наявними ушкодженнями стелі в приміщенні жилої кімнати (літ.16-2) квартири № 16 у вигляді незначного відшарування тиньку площею до 2,3 м2 та утворенням волосяної тріщини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин