Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Григоренко М.П.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 апеляційна скарга на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Балюк (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 50775,53 грн. в рахунок погашення позики та по 507, 76 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору з кожної, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_4 покликалися на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказували, що неналежним і не допустимим доказом є розрахунок інфляційних збитків і 3% річних не сплаченої суми, однак суд першої інстанції використовуючи цей розрахунок обґрунтовував правомірність вимог ОСОБА_5 так само як і висновок судово-будівельної експертизи у якому зазначено, що вартість ? квартири становить 167576 грн.

Звертали увагу на те, що ОСОБА_5 пропустив 6-ти місячний строк предявлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки про смерть боржника йому стало відомо в березні 2013 року.

Доводили, що судом першої інстанції не було належним чином зясовано чи було фактично передано грошові кошти в сумі 5500 доларів США ОСОБА_7, як це передбачено ст.1046,1047 ЦК України.

З цих підстав просили рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З тексту рішення Костопільського районного суду від 4 квітня 2006 року, вбачається, що рішенням цього ж суду від 17 вересня 2001 року з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 було стягнуто заборговані 5500 доларів США, що в еквіваленті склало 30280 грн. Оскільки борг не погашено, то різниця між стягнутою сумою та сумою з урахуванням індексу інфляції склала 15715 грн., три відсотки річних 4950 грн., моральна шкода визначена в 1700 грн. і судові витрати 481 грн. були стягнуті цим рішенням з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5О.(а.с.9-11).

В зв'язку з тим, що зазначені рішення суду не виконувались з-за відсутності у боржника ОСОБА_7 майна, крім ? частини квартири №34 по вул. Д.Галицького в м. Костопіль, ОСОБА_5 звернувся до суду. Рішенням Костопільського районного суду від 20 листопада 2006 року на цю частку квартири було припинено право власності боржника та визнано право власності на неї за стягувачем ОСОБА_5О.(а.с.12).

На підставі цього судового рішення ОСОБА_5 27 грудня 2006 року оформив на себе право власності на ? частину зазначеної квартири (а.с.13).

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 4 грудня 2015 року рішення Костопільського районного суду від 20 листопада 2006 року скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_5 на ? частину спірної квартири відмовлено.

ОСОБА_7 помер 16 березня 2013 року (а.с.17)..

Як вбачається з вищенаведеного, ще за життя спадкодавця ОСОБА_7 спір між ним та його кредитором ОСОБА_5 був вирішений у судовому порядку та виконаний у зазначений вище спосіб шляхом визнання права власності на ? частину квартири та реєстрація цієї частки за стягувачем.

Отже, згідно ст.1281 ЦК України, у спадкоємців ОСОБА_7 не могло виникнути зобов'язання повідомляти ОСОБА_5 як кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, оскільки він таким вже не являвся. Відповідно у ОСОБА_5 не було необхідності протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, оскільки такі вимоги вже було задоволено зазначеними судовими рішеннями та виконані і інших вимог за життя ОСОБА_7 він до нього не предявляв.

Право вимоги у ОСОБА_5 виникло 4 грудня 2015 року після скасування рішення Костопільського районного суду від 20 листопада 2006 року про визнання право за ОСОБА_5 на ? частину зазначеної квартири.

Однак, на думку колегії суддів, право вимоги у ОСОБА_5 не виникло в той спосіб та в тій формі позову про стягнення заборгованості, які він заявив до спадкоємців ОСОБА_7

Розмір заборгованості за договором позики визначений та стягнутий з ОСОБА_7 ще за його життя рішеннями суду які є чинними, а тому відповідно до ст.371, 378 ЦПК України може йти мова лише про виконання цих рішень шляхом подання заяви до суду який видав виконавчий документ про поновлення пропущеного строку для його предявлення та зміни сторони у виконавчому провадженні зв'язку зі смертю боржника.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. п.3 ч.1 ст.307, 308, 313,314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 апеляційна скарга задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2016 року скасувати та в задоволенні позовних вимог заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1135 грн. сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: