Провадження № 2/522/2397/16
28 листопада 2016 року
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді: Домусчі Л.В.
при секретарі: Шевчик В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої дії опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_4 26.08.2015 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який уточнив 04.07.2016 року до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.
Ухвалою суду від 19.11.2015 року зупинено провадження по справі до залучення правонаступника по справі.
Ухвалою суду від 09.11.2016 року залучено правонаступника по справі ОСОБА_1 в інтересах якої діє опікун ОСОБА_2.
Позивач в судове засідання в судове засідання не зявився, але її представник ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та третьої особи, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.12.1999 року на Одеській універсальній біржі між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №1034 від 06.12.1999 року, а саме квартири АДРЕСА_1. Умови вказаного договору купівлі-продажу були виконанні сторонами в повному обсязі: покупцям передана у власність квартира, а продавцю грошові кошти на суму, передбачену договором.
Згідно технічного паспорту виданого КР «БТІ та РОН» від 12.08.2004 року на імя ОСОБА_4 загальна площа квартири становить 47,3 кв.м.
Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №4631922 від 03.09.2004 року вбачається. що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4
Згідно довідки про склад сімї. вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_1
Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №433830 виданого 18.11.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ вбачається. що ОСОБА_4 17.11.2015 року помер.
Судом витребувано з Другої Одеської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №147/2016 заведеної після смерті ОСОБА_4, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 яка є опікуном неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №168763 виданого 21.03.2003 року Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського рай управління юстиції м. Одеси, актовий запис №90, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_4, а матірю ОСОБА_7.
З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається. що ОСОБА_4 16.08.2013 року склав нотаріально посвідчений заповіт, згідно якого квартири№21 в будинку №68 по вул.. Преображенській в м. Одесі заповів ОСОБА_1
Також в матеріалах спадкової справи міститься відповідь другої ОДНК, з якої вбачається, що договір купівлі-продажу вказаної квартири було здійснено з порушенням вимог ЗУ «Про товарну біржу» та запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Також зазначено, що не заперечує проти розгляду справи судом по суті та просить слухати справу за відсутності представника другої ОДНК.
Згідно розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 18.11.2015 року опікуном малолітньої ОСОБА_1 призначено ОСОБА_2
Згідно розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 12.02.2016 року ОСОБА_1 надано статус дитини-сироти.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №62324814 від 29.06.2016 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4
Згідно відповіді КП «БТІ» ОМР №3240-06/346 від 29.06.2016 року, вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру №21 в убд. №68 по вул.. Преображенській в м. Одесі зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору №1034 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого товарною біржею «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» 06.12.1999, дата реєстрації 14.12.1999 року (книга 249пр, стор.122, р№28 (а.с.87).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).
Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Саме такий концептуальний підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11.
Також відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Також, враховуємо, що згідно з ст. ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.
Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири складається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, у випадку недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір у відповідності з ч.1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Обовязковість нотаріального посвідчення даної угоди була також передбачена ст. 227 ЦК України(1963 року), який діяв на момент укладення договору.
Разом з тим, у відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
З матеріалів справи вбачається, що сторони виконали усі вимоги договору №1034 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрували за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Проте, суд вважає, що позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає докази, надані позивачем достатніми та такими, що в повній мірі підтверджують обґрунтованість і правомірність позовних вимог. А тому суд приходить до висновку, що позов базуються на законних підставах, у звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 57, 60, ч.4 ст. 169, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України; ст.ст.. 47, 224, 227 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.); ст.ст.. 16, 220, 319, 328 ЦК України (у редакції 2014 року), суд -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 в інтересах якої дії опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1034 від 06.12.1999 року, квартири АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрованого Одеською універсальною біржою товарів та послуг.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Домусчі Л.В.

28.11.2016