АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3020/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/1216/16 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Коваль О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

у березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_4, 2008 року народження до досягнення дитиною повноліття. У подальшому позивачка доповнила позовні вимоги, у яких просила стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, 2008 року народження, в розмірі 10 811 гривень, що складаються з половини понесених витрат на заняття англійською мовою в сумі 8 292 гривень, заняття з малювання 10 180 гривень, заняття танцями в сумі 3150 гривень за період з 01.09.2014 року по 15.04.2016 року. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач працює та сплачує аліменти, однак їх розмір є дуже незначним, тому їй не вистачає коштів для забезпечення повноцінного рівня життя дитини.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11.05.2016року справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, 2008 року народження, в розмірі 2000 гривень щомісячно - провадженням закрито в зв'язку з тим, що 16.02.2015р. ухвалено рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03.06.2016року справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, 2008 року народження, понесених за період з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року - провадженням закрито в зв'язку з тим, що 30.11.2015р. ухвалено рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався лише на одну обставину - нібито нею не було надано суду переконливих доказів понесення додаткових витрат - належним чином не оформленні довідки. З викладеними обставинами погодитися не можна, адже відповідно до вимог цивільного процесу, взагалі не передбачено поняття "переконливих" доказів. На підтвердження понесення додаткових витрат нею було надано належні докази - довідки від ФЛП ОСОБА_6, відповідно до яких вказано дату видачі квитанції, чітко визначено кількість занять та період за який вони проводилися. Довідки видані ФОП ОСОБА_7 і ФОП ОСОБА_8 також носять доказовий характер, відповідають вимогам ст.ст. 58, 64 ЦПК України та підтверджують понесення нею додаткових витрат. Що стосується посилання суду щодо відсутності печаток, то відповідно до діючого законодавства фізична особа підприємець не зобов'язана отримувати та використовувати у своїй діяльності печатку.

Сторони у судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи. Також, враховуючи вимоги ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з боку позивача не подано належних та допустимих доказів понесення нею додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4, 2008 року народження в період з 02.07.2015 по 15.04.2016, оскільки документи належним чином не оформлені, відсутні дати видачі довідок та докази щодо оплати вказаних послуг, не проставлені також і печатки ФОП, якими надавалися різного роду послуги, крім того, більшість довідок та квитанцій вже слугували доказами по справі понесення додаткових витрат у справі №643/11102/15-ц, в якій постановлено рішення суду.

З даним висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 08.08.2008р. до 03.10.2013р.

У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 02.09.2008року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2015р. з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на користь ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 18.11.2014р. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2015року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4, 2008 року народження задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 532 грн. за період з 01.09.2014 по 01.07.2015, в задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю.

Отже, суду слід було перевірити чи понесені позивачем додаткові витрати на утримання дитини в період з 02.07.2015 по 15.04.2016 і чим це підтверджується.

Відповідно до положень ст. ст. 57, 58, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з фотокопії довідок ФО-П ОСОБА_7, виданої ОСОБА_1 в підтвердження внесення нею оплати вартості курсів англійської мови для початкової школи з навчання її сина ОСОБА_4, що вартість сплачених коштів з вересня 2014 року по травень 2015 року складає 3700 грн., з вересня 2015 року по березень 2016 року складає 4592 грн. (а.с.59-60).

Однак, вказані довідки не містять вихідного номеру, фотокопії ніким не засвідчені і суду не представлено доказів відносно того чи ФО-П ОСОБА_9 надає послуги з навчання англійської мови. Крім цього, відсутні квитанції про оплату зазначених послуг.

Щодо оплати вартості навчання з танців, позивачем представлена довідка ФО-П ОСОБА_8, видана ОСОБА_1 в підтвердження внесення нею оплати вартості танців її дитини ОСОБА_4 за період з 01.10.2014 року по 30.06.2015 року в сумі 350 грн. (а.с.61) та довідка ФО-П ОСОБА_8, видана ОСОБА_1 в підтвердження внесення нею оплати вартості танців її дитини ОСОБА_4 за період з 01.10.2014 року по 30.06.2016, що займалася оплатою лише ОСОБА_1(а.с.61-62).

Зазначені довідки суд першої інстанції також правильно не взяв до уваги, оскільки вони не містять вихідних номерів, фотокопії ніким не засвідчені і суду не представлено доказів відносно того чи ФО-П ОСОБА_8 надає послуги з навчання по танцях. Крім цього, довідка про оплату на суму 350 грн. стосується періоду відносно якого провадження по справі закрито, оскільки 30.11.2015р. ухвалено рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а довідка за період з 01.10.2014 року по 30.06.2016 взагалі не містить даних про вартість послуг.

Також позивачем в якості доказу надана фотокопія довідки ФЛП ОСОБА_6 від 30.06.2015р. про те, що з 01.09.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 30.05.2016 ОСОБА_1 здійснювала оплату занять по малюванню, проте в даній довідці не зазначено вартості цих занять та не представлено квитанцій про оплату вказаних занять, тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що вищезазначені довідки фізичних осіб - підприємців носять доказовий характер, оскільки вони не є належними та допустимими доказами по справі у відповідності до ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак