Справа № 137/721/15-ц Провадження № 22-ц/772/216/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Шемети Т.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом.

Просила усунути ОСОБА_8 від права на спадкування за законом на обов»язкову частку після смерті ОСОБА_9, яка померла 18.05.2010 року. Вирішити питання щодо стягнення судового збору.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_5 ОСОБА_7, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволені позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_8, маючи право на обов»язкову частку у спадщині за законом, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_9 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік та тяжкі хвороби була в безпорадному стані, а тому його слід усунути від права на спадкування.

Однак такий висновок суду першої інстанції є неправильним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 померла 18.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №176167, після смерті відкрилась спадщина (а.с.8).

Позивач просила усунути брата ОСОБА_8 від права на спадкування за законом на обов»язкову частку після смерті матері ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №298553, ОСОБА_8 помер 28.09.2014 року (а.с.109).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

З довідки Осолинської сільської ради від 23.03.2015 року №288 (а.с.25) вбачається, що ОСОБА_9 була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті в с. Осолинка, Літинського р-ну, Вінницької області по вул.. Кірова, 40 одиноко.

Посилання позивача ОСОБА_2, на ту обставину що брат ОСОБА_8 не брав участі у похованні матері, поминальних обідах тощо не є підставою для усунення від права на спадкування.

Пояснення свідків, викладені у акті від 30.03.2015 року щодо безпорадного стану померлої не є також безумовними підставами для задоволення позову.

Зокрема, з довідки Літинської ЦРЛ від 30.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_9 дійсно мала захворювання: гіпертонічна хвороба 3 ступеню, хронічна серцева недостатність 2 ступеню, деформуючий поліартрит колін, суглобів та до неї неодноразово викликався лікар, однак висновку про необхідність постійного стороннього догляду в зв'язку хворобою не надавався, матеріали справи не містять таких доказів (а.с.26).

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив; не встановив фактичних обставин та не зазначив про наявність сукупності обставин, які б давали підставу для задоволення позову, а саме умисного ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба у допомозі саме цієї особи, тобто ОСОБА_8

Висновки суду про те, що є правові підстави для усунення ОСОБА_8 від права на спадкування не підтверджуються належними й допустимими доказами (ст. ст. 57-59 ЦПК України). Суд не звернув уваги на встановлені фактичні обставини про те, що за життя ОСОБА_9 не була в безпорадному стані.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.88, 307, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_10

Судді: підписи ОСОБА_11

ОСОБА_12

З оригіналом вірно: ОСОБА_10