Справа № 654/5172/14-ц
Провадження №6/654/64/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Ширінської О.Х.,

за участю секретаря Слюсар О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,-

УСТАНОВИВ:

Державний виконавець Голопристанського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 В поданні державний виконавець зазначила, що на виконанні у відділі ДВС Голопристанського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 654/5172/14-ц, виданий 12.01.2015 року Голопристанський районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват банк" заборгованості за кредитним договором у сумі 14283,37грн. В звязку з тим, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Сторони в судове засідання не з'явились, їх неявка в порядку ст.377-1 ЦПК України, не перешкоджає для розгляду подання.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що 12.01.2015 року Голопристанським районним судом Херсонської області винесено виконавчий лист № 654/5172/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 14283,37 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2015 року ВП № 47944869, державний виконавець ВДВС Голопристанського РУЮ ОСОБА_2 відкрила виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

06.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження.

19.05.2016 року державним виконавцем були направленні запити до: ПФУ, відділу Держземагенства у Голопристанському районі про надання інформації, чи зареєстровані за боржником земельні ділянки; Держсільхозінспекції по Голопристанському районі про надання інформації чи зареєстрована за боржником сільськогосподарська техніка; Державної податкової служби про надання інформації чи є у боржника відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах про джерела отримання доходів боржника.

Згідно наданих відповідей з державної податкової служби України, з інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, з МРЕВ ДАІ, з Пенсійного фонду України боржник доходів не отримує, нерухомого майна не має, транспортні засоби за боржником не зареєстровані, пенсію не отримує, за цивільно-трудовими договорами не працює. Тому суду не зрозуміло, на яке саме майно постановою державного виконавця від 06.07.2016 року було накладено арешт та оголошено заборону його відчуження.

До матеріалів подання державний виконавець надав по дві копії викликів державного виконавця від 11.05.2016 року, 27.06.2016, 17.06.2016 року, що ставить під сумнів те, що дані виклики взагалі були направленні боржнику. Також державний виконавець надає повідомлення 12.05.2016 року та 09.06.2016 року, згідно яких боржнику було направлено повідомлення про добровільне виконання судового рішення, але будь-яких підтверджень того, що боржник отримав дане повідомлення державним виконавцем до матеріалів справи не надано, що передбачено ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Станом на день звернення до суду зобов'язання не виконане.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що з таким поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон державний виконавець вправі звертатись лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань. Аналогічні вимоги передбачені ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Отже, аналіз змісту вищевказаних норм дає підстави для висновку, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На підтвердження доводів, викладених у поданні, державний виконавець не надала жодних доказів. Також, зі змісту подання не вбачається, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Більш того, матеріали подання взагалі не відображають факту обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження та його статусу в ньому, а також у поданні відсутні будь-які докази того, що боржник дійсно має намір покинути територію України та відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту.

Таким чином, сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може свідчити про навмисне його невиконання чи ухилення від виконання і не може бути підставою для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за відсутності доказів навмисного ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Тому, керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 217, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в апеляційний суд Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_3