Справа № 583/1938/16-ц
29 серпня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Плотникової Н.Б.
при секретарі Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
16 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві власності квартирою визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2015 р. їй на праві приватної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований її дядько ОСОБА_2, який у вказаній квартирі не проживає. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом квартирою № 77 по вул. Гончаренка, 38 м. Охтирка Сумської області, так як відповідач протягом тривалого часу без поважних причин не проживає у спірній квартирі.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2015 р. належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 26.08.2015 р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.08.2015 р.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до довідки ОСББ «Гончаренко-180» № 181 від 23.05.2016 р., акту ПП «Базис» від 30.09.2015 р. в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2, але фактично в даній квартирі не проживає з 2009 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
За змістом ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сімї власника спірної квартири - ОСОБА_1, крім того, встановлено, що договір найму житлового приміщення відповідачем з власником квартири не укладався.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин у квартирі № 77 по вул. Паркова (колишня Гончаренка), 38 м. Охтирка Сумської області не проживає більше одного року. Дана обставина підтверджується довідкою ОСББ «Гончаренко-180» № 181 від 23.05.2016 р., актами про стан житлового приміщення, складеного сусідами, від 29.09.2015 р., 21.05.2016 р., та показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які в судовому засіданні підтвердили, що дійсно ОСОБА_2 з 2009 року не проживає за вказаною адресою.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше одного року без поважних причин був відсутній і не проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Гончаренка), 38 м. Охтирка Сумської області, він не є членом сімї нового власника спірної квартири - ОСОБА_1, а тому втратив право користування даним житлом.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Згідно ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 551,20 грн.
На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 383, 405 ЦК України, ст. 72, 150, 156 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Паркова (колишня вул. Гончаренка), 38 АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати по справі в сумі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Плотникова Н.Б.