Справа № 219/2259/16-ц
Провадження № 2/219/1701/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фролової Н.М., при секретарі Соколовій О.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 800,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судові витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн., посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини. Сумісне життя з відповідачем не склалося, тому вони проживають окремо з 22.02.2016 р. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Раніше відповідач надавав матеріальну допомогу дитині, але на теперішній час не надає. Зазначає, що відповідач працює не офіційно, приховує від неї суму доходу, але знає що він заробляє 6000 грн. Вказує, що раніше з доходу чоловіка вони робили ремонт будинку, двору, купували меблі, телевізор. Враховуючи те, що дохід відповідача мінливий, тому вона просить стягнути аліменти на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Крім того, позивач пояснила, що сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, є рішення суду щодо розірвання шлюбу, яке не набрало законної сили. Зазначає, що дитина проживає з нею, відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1000-1200 грн. на місяць та допомагав продуктами. Вона не знала, де працював відповідач, він казав, що заробляє близько 5000 грн., крім того підробляє, під час сумісного проживання вони купували меблі, комп'ютер та інше, що підтверджує можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі. На даний час дитина не відвідує дитячий садок, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Крім того, дитина потребує додаткових витрат на лікування. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі не більше 500 грн., або у розмірі в частці від доходу відповідно до законодавства. Не визнає вимоги щодо витрат на правову допомогу. Суду пояснив, що працює охоронником у ФОП ОСОБА_5 та має заробітну плату в розмірі 1400 грн., інших доходів не має, може підзаробити в місяць ще близько 100-200 грн., але це не постійно. Зазначив, що надавав дитині грошову допомогу в розмірі біля 1000 грн. на місяць, однак це були не тільки його гроші, але й гроші його матері. Щодо придбаного під час шлюбу майна зазначив, що відкладав гроші зі своєї заробітної плати, крім того йому допомагали батьки. Вказує, що фізично здоровий, працездатний, аліментів нікому не сплачує.

Суд заслухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб сторони 20.09.2012 р. зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №337 (а.с.8).

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-НО №527789 (а.с7).

Шлюбні відносини між сторонами припинено з лютого 2016 р., дитина проживає разом із матір'ю, що не оспорюється сторонами у справі.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради та їй призначено допомогу на дитину до трьох років та нараховано за період з вересня 2015 р. по лютий 2016 р. - 780,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 працює охоронним у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 з 03.11.2014 р., що підтверджується копією трудового договору №22 від 03.11.2014 р. (а.с.31) та копією трудової книжки серії ТН №218580 (а.с.32-33).

Як вбачається з довідки №1 від 16.05.2016 р. виданою ФОП ОСОБА_5 посадовий оклад ОСОБА_3 становить 1450 грн. (а.с.34). За період з листопада 2015 р. по квітень 2016 року включно загальна сума доходу ОСОБА_3 склала 8600 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 16.05.2016 р., виданою ФОП ОСОБА_5 (а.с.35).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Отже, відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та які на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов'язок доказування своїх доводів і заперечень.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що відповідач має задовільний стан здоров'я, має постійне місце роботи, аліментів на утримання інших дітей, непрацездатних дружини, батьків не сплачує, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що відповідач в змозі виплачувати 1/4 частину свого доходу з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи від дня пред'явлення позову.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача та її представника, що відповідач має додатковий дохід, оскільки доказів на підтвердження цього не надано, а також не приймає доводи, щодо додаткових витрат на дитину на підтвердження чого була надана довідка про тимчасову непрацездатність дитини в період з 18.01.2016 р. по 29.01.2016 р. з діагнозом грип, оскільки в цей період сторони проживали однією сім'єю, інших доказів не надано.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу надану адвокатом, то суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За частиною 1 статті 56 ЦПК правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Згідно із Свідоцтвом від 12.11.2003 року за №1557 ОСОБА_2 має право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 10).

01.03.2016 року між адвокатом ОСОБА_2 та позивачем був укладений Договір про надання юридичної допомоги та представництво інтересів (а.с. 11).

Згідно із Довідкою позивачем було заплачено адвокату 800 гривень, із яких за складання позову було сплачено 200 гривень, за представництво у суді 500 гривень, за консультації з правових питань - 100 гривень (а.с.12).

Пунктами 1 і 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року передбачено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характер.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У пунктах 47-48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року роз'яснено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, для присудження з відповідача судових витрат необхідно довести, що вказані витрати були понесені позивачем (документально підтверджені) та надати розрахунок таких витрат із зазначенням годин участі адвоката під час вчинення окремих процесуальних дій.

Довідка, надана позивачем про сплату 800 гривень адвокату не має розрахунку щодо часу витраченого на складання позовної заяви і часу витраченого на надання консультації з правових питань, а лише містить данні про сплату ним відповідно 200 і 100 гривень за ці послуги.

Відсутність розрахунку витрат щодо складання позовної заяви і надання консультації є підставою для відмови у задоволенні цих вимог.

Виходячи з наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача 300 гривень (200 гривень за складання позову і 100 гривень за консультацію) не підлягають задоволенню через відсутність розрахунку витраченого часу.

Що стосується витрат за участь у судових засіданнях в розмірі 500 грн., то суд виходить із наступного.

Адвокат приймала участь у судовому засіданні 26 травня 2016 року з 11 години 10 хвилин до 11 години 55 хвилин, тобто 45 хвилин (а.с. 38-39).

На час проведення судових засідань мінімальна заробітна плата становила 1 378 гривень.

За 45 хвилин граничний розмір компенсації становить (1 378 х 40% : 60 х 45) = 413,40 грн.

Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за представництво його інтересів у суді у розмірі 413,40 грн.

Керуючись ст.ст.209,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 /ідентифікаційний номер / на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 / ідентифікаційний номер / аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з 15.03.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, витрати на правову допомогу в розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

26.05.2016

Суддя Н.М.Фролова