Справа № 204/7777/15-ц
Провадження № 2-о/204/68/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,
за участю представника заявника адвоката Пашковської Ю.Л.,
за участю представника
заінтересованої особи - Кабінету Міністрів України Афанасьєвої Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Кабінет Міністрів України, Міністерство соціальної політики України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи - Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Кабінет Міністрів України, Міністерство соціальної політики України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно уточненої заяви, просив встановити факт його участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в складі добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» у якості (статусі) добровольця в період з 17.04.2014 року по 15.06.2014 року; встановити факт отримання ним 23 травня 2014 року поранення в складі добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» у якості (статусі) добровольця в ході бойових дій біля блокпосту поблизу Карлівського водосховища с.Карлівка Мар`їнського району Донецької області під час проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування заяви, заявник зазначив, що він приймав участь в бойових діях під час проведення антитерористичної операції у складі добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» у якості (статусі) добровольця в період з 17.04.2014 року по 15.06.2014 року та отримав поранення 23.05.2014 року під час виконання завдання командира добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» Семенченка С.І. із звільнення підконтрольної терористам території в Донецькій області, рухаючись в автоколоні за маршрутом смт.Великоновосілки с.Карлівка Мар`їнського району Донецької області, та потрапивши у засідку терористів біля блокпосту поблизу Карлівського водосховища, в складі батальйону був обстріляний з автоматичної зброї. На момент звернення до суду, заявник не отримав статус учасника бойових дій, у зв`язку з чим, вимушений звернутись до суду із зазначеною заявою.

У судовому засіданні заявник, його представник, уточнену заяву підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Представник заінтересованої особи Кабінету Міністрів України в судовому засіданні просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи Антитерористичного центру при Службі безпеки України у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши заявника, його представника, свідків, представника заінтересованої особи Кабінету Міністрів України, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян.
В судовому засіданні заявник зазначив, що він приймав участь в бойових діях під час проведення антитерористичної операції у складі добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» у якості (статусі) добровольця в період з 17.04.2014 року по 15.06.2014 року та отримав поранення 23.05.2014 року під час виконання завдання командира добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» Семенченка С.І. із звільнення підконтрольної терористам території в Донецькій області, рухаючись в автоколоні за маршрутом смт.Великоновосілки с.Карлівка Мар`їнського району Донецької області, та потрапивши у засідку терористів біля блокпосту поблизу Карлівського водосховища, в складі батальйону був обстріляний з автоматичної зброї.

На момент звернення до суду, заявник не отримав статус учасника бойових дій.

Зазначені обставини того, що звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, останньому необхідно для отримання статусу учасника бойових дій, підтвердили свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , допитані в судовому засіданні.

Згідно ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами і доповненнями), у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим, це можливо за наявності певних умов, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Самим заявником підтверджено, що останній просить встановити факт його участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в складі добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» у якості (статусі) добровольця в період з 17.04.2014 року по 15.06.2014 року та встановити факт отримання ним 23 травня 2014 року поранення в складі добровольчого батальйону територіальної оборони Донецької області «Донбас» у якості (статусі) добровольця в ході бойових дій біля блокпосту поблизу Карлівського водосховища с.Карлівка Мар`їнського району Донецької області під час проведення антитерористичної операції.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами і доповненнями), не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК.

Судом також враховано, що Кабінет Міністрів України, визначив порядок надання статусу учасника бойових дій особам, визначеним в п.19, 20 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердивши Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 «Про порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».
Згідно абзацу 1 п.2 зазначеного Порядку, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобовязаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзвязку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх на відповідні посади (п.6 Порядку).
Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (п.5 Порядку).
Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції забезпечує ведення єдиного державного реєстру учасників бойових дій з числа осіб, зазначених у цьому Порядку (п. 9 Порядку).
Із листа Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції вбачається, що враховуючи положення пунктів 19, 20 ч.1 ст.6 та пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України питання надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій повинно вирішуватись відомчою комісією того відомства, у складі якого він брав участь в антитерористичній операції. І у разі якщо при розгляді відомчою комісією документів ОСОБА_1 виникне спір, що потребує міжвідомчого врегулювання, тільки ця відомча комісія може внести на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій. В звязку з цим, Служба не бере участь у правовідносинах, у яких заявник просить встановити юридичні факти, тому не може виступати заінтересованою особою у справі (а.с.58-61).
Враховуючи вищенаведене та те, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, що узгоджується з положеннями п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами і доповненнями), суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами і доповненнями), суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Кабінет Міністрів України, Міністерство соціальної політики України про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В.Токар