Справа №443/8/16-ц Провадження №2/443/70/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Шальвірі І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, служби у справах дітей Жидачівської РДА Львівської області та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням , -

встановив:

04 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. За ініціативою суду до участі у розгляді справи були залучені в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вільховецька сільська рада Жидачівського району Львівської області, служба у справах дітей Жидачівської РДА Львівської області та ОСОБА_4. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: с.Волиця-Гніздичівська Жидачівського району Львівської області вул. Шевченка,95 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідачі у справі: ОСОБА_2 є колишньою дружиною його рідного брата ОСОБА_5, а ОСОБА_3 - дочкою брата, які зареєстровані у будинку відповідно із 1988 року та 1989 року, однак із 1997 року фактично у будинку не проживають, а проживають без реєстрації у с.Волиця-Гніздичівська Жидачівського району Львівської області за іншою адресою та у добровільному порядку знятись із реєстрації відмовляються, а тому посилаючись на вимоги ст.405 ЦК України, позивач просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: с.Волиця-Гніздичівська вул. Шевченка,95 Жидачівського району Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити із підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнали.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області за посадою, сільський голова ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що позов підлягає задоволенню. Суду ствердив, що відповідачі проживають довгий час у будинку, який був взятий на баланс сільської ради, однак правовстановлюючі документи на який не оформлені до даного часу.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Жидачівської РДА Львівської області за довіреністю ОСОБА_7 також вважає, що позов підлягає задоволенню.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_8 позовні вимоги вважає підставними.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачів, представників третіх осіб, що не заявляєють самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України "Про міжнародні договори України", є частиною національного законодавства, ст.41 Конституції України та ст.ст.321,328,330,334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка не мала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним.

Положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 20.02.2009 року право власності, на 1/2 частку житлового будинку №95, що знаходиться по вул.Шевченка у с.Волиця Гніздичівськая Жидачівського району Львівської області належить позивачу ОСОБА_1В.(а.с.5). Друга половина будинку належить матері позивача - третій особі, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, яка правовстановлюючих документів на свою частку не оформила.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У зазначеному будинку, згідно записів у будинковій книзі, із 18.02.1988 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2, а із 21.10.1989 року відповідач ОСОБА_3, які згідно акту від 09.12.2015 року, підписаного депутатами Вільховецької сільської ради ОСОБА_9, ОСОБА_10 та сільським головою ОСОБА_6, не проживають в спірному будинку із 1997 року (а.с18).

Факт відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем реєстрації, у будинку №95 на вул.Шевченка у с.Волиця-Гніздичівська підтверджується також довідкою №180 від 02.02.2016 року, яка видана Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 разом із відповідачем ОСОБА_3 та її двома малолітніми дітьми проживають без реєстрації в с.Волиця-Гніздичівська у будинку на вул. Шевченка,38 Жидачівського району Львівської області.

Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідачі не проживають за вищезазначеною адресою більше одного року, проживають без реєстрації за іншим місцем, а тому вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, і тому повинні бути задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.41 Конституції України, ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", ст.ст.321, 328,405 ЦК України, ст.ст.10,57,64,212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,16.12.1970 року народженння такою, що втратила право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: с.Волиця-Гніздичівська, вул.Шевченка,95 Жидачівського району Львівської області та 1/2 частина якого належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.

Визнати ОСОБА_3, 14.10.1989 року народженння такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: с.Волиця-Гніздичівська, вул.Шевченка,95 Жидачівського району Львівської області та 1/2 частина якого належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя _______________________

11.02.2016