Справа № 603/751/16-ц
Провадження №2/603/346/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

при секретарі Сандалюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18.05.1994 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул. Івана-Франка №27, с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області. Спадщину прийняв позивач, вступивши в управління спадковим майном, проте одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом не може у звязку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підлягає спадкуванню. Просить визнати за ним право власності на дане спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено такі обставини.

Згідно даних виписки з погосподарської книги №3 за 1985 1995 роки ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Івана Франка, 27 у с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, належав ОСОБА_3 (голова домогосподарства), померла 18.05.1994 року. У даному будинковолодінні були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 (помер 03.10.1988 року), ОСОБА_5 (померла 04.02.1989 року), ОСОБА_1 (вибув в м.Івано-Франківськ , серпень 1987 року), ОСОБА_6 (вибув в Росію в грудні 1989 року), ОСОБА_7 (вибула в Росію в грудні 1989 року).

Спірне будинковолодіння розташоване на відведеній присадибній ділянці площею 0,25 га за адресою: вул. Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, що вбачається зі змісту довідки №691, виданою 25.11.2016 року.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» № 408 від 01.12.2016 року, за адресою: вул. Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області розміщено одноповерховий житловий будинок загальною площею 67,0 кв.м, житловою 46,3 кв.м під літерою «А», стайня «Б», стодола «В», курник «Г», огорожа №1, ворота №2, криниця №3.

На даний житловий будинок 02.12.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи).

ОСОБА_3 померла 18.05.1994 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №208483 від 16.11.2016 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У силу ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Спадкодавець ОСОБА_3 належний їй будинок, господарські будівлі заповіла позивачу ОСОБА_1, про що 26.10.1988 року секретарем Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області посвідчено заповіт.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Зі змісту довідки №675, виданої 21.11.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 протягом шести місяців вступив в управління спадковим майном, що виразилось в постійному проживанні в житловому будинку, що за адресою: вул. Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, і проживає по сьогоднішній день.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, вступивши в управлінням спадковим майном, проте, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори №1435/01-16 від 25.11.2016 року).

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24 / 26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні виписки з погосподарської книги № 9 за 1985 1995 роки, технічного паспорта будинковолодіння від 02.12.2016 року, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул.Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, є приватною власністю, роком зведення якого є 1969 1970 роки, дане будинковолодіння зведене на відведеній для цього земельній ділянці.

Як слідує з технічного паспорта, виданого 02.12.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок загальною площею 67,0 кв.м, житловою 46,3 кв.м під літерою «А», стайня «Б», стодола «В», курник «Г», огорожа №1, ворота №2, криниця №3, розташований за адресою: вул. Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, збудований у 1969 1970 роках.

Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул. Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, зведений у 1969 1970 роках на відведеній для цього земельній ділянці та належав спадкодавцю ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом.

Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №1609/01-16 від 21.12.2016 року за даними спадкового реєстру після смерті 18.05.1994 року ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої 18.05.1994 року ОСОБА_8

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР (1963р.), суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Івана Франка, 27 с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 67,0 кв.м, житловою 46,3 кв.м під літерою «А», стайня «Б», стодола «В», курник «Г», огорожа №1, ворота №2, криниця №3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючийсуддя: ОСОБА_9

Копія з оригіналом вірна.

Суддя Монастириського районного

суду Тернопільської області ОСОБА_9