АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі Григор'євій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у серпні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 13.07.2006 року між ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № Е/V062094, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 50000 Євро, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення 12.07.2011 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки та договору поруки з ОСОБА_6 Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 13.08.2012 року у розмірі 38790,25 Євро, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14240 Євро, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15020,09 Євро, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 0 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 9530,12 Євро. Просив стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Е/V062094 від 13.07.2006 року у розмірі 37769,85 Євро, сплачений судовий збір, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Справа в апеляційному суді, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України,розглянута у відсутність сторін, які повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного кредитного договору № Е/V062094 від 13.07.2006 року ОСОБА_5 отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 50000 Євро, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення 12.07.2011 року.

24.05.2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № Е/V062094 від 13.07.2006 року, відповідно до якої банк надає ОСОБА_5 кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 29000 Євро окремими траншами в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту і сплаті відсотків, комісії та винагороди, штрафу і пені. Відповідачем ОСОБА_5 надані докази, які підтверджують сплату ним коштів за кредитним договором № Е/V062094 від 13.07.2006 року, а саме квитанція № 1 на суму 9191,62 Євро та квитанція № 1 від 24.05.2007 року на суму 222,79 Євро, та квитанція про сплату комісійного збору на суму 939,23 грн. від 24.05.2007 року. Таким чином, станом на 24.05.2007 року кредитний договір № Е/V062094 від 13.07.2006 року було погашено відповідачем зі сплатою комісії за дострокове погашення.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № Е/V062094 від 13.07.2006 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року та договір поруки № Е/V062094 з ОСОБА_6 від 13.07.2006 року. 23.05.2007 року до договору поруки, укладеного з ОСОБА_6, було укладено додаткову угоду, відповідно до якої позичальнику було надано кредит у розмірі 29000 Євро.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № Е/V062094 від 13.07.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір застави № Е/V062094 від 13.07.2006 року, за яким в заставу було передано автобус пасажирський марки RENAULT SFR 111, рік випуску - 1998, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автобус пасажирський марки RENAULT SFR 111, рік випуску - 1998, реєстраційний номер НОМЕР_2.

24.05.2007 року між сторонам було укладено додаткову угоду до договору застави № Е/V062094 від 13.07.2006 року, відповідно до якої заставою забезпечується виконання зобов'язань , що випливають з кредитного договору № Е/V062094 від 13.07.2006 року, з поверненням кредиту у сумі 29000 Євро, що надається у формі строкового кредиту до 12 липня 2011 року, зі сплатою 15% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в заставу передано майно - автобус пасажирський марки RENAULT SFR 111, рік випуску - 1998, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідач сплатив кошти за внесення змін до Державного реєстру застави рухомого майна, та в реєстр були внесені зміни в пункти 2, 3, 6,9 із залишенням у заставі одного автобуса з вартістю предмета застави 30000 Євро.

17.12.2009 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано звернення стягнення за договором застави автотранспорту № Е/V062094 від 13.07.2006 року.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08.04.2010 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно, яке передане в заклад позивачу відповідно до кредитного договору № Е/V062094 від 13.07.2006 року шляхом вилучення у ОСОБА_5 належне йому на праві власності заставне майно, а саме автобус пасажирський марки RENAULT SFR 111, рік випуску - 1998, реєстраційний номер НОМЕР_1, та звернено стягнення на дане майно.

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, банк звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості за даним кредитним договором саме у тому розмірі, який зазначено у позовній заяві.

Однак з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підставами припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження того, що позивач відповідно до ст. 559 ЦК України в шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явить вимоги до поручителя, тому колегія суддів вважає, що в даному випадку порука припинена.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості до поручителя не підлягають задоволенню.

В ході розгляду даної справи районним судом не дотримано вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК Українищодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Позивач надав апеляційному суду постановою державного виконавця ДДВС Кельменецького районного управління юстиції від 30.12.2010 року виконавчий лист щодо виконання зазначеного рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08.04.2010 року повернуто стягувачу, припинено чинність арешту та скасовані заходи примусового виконання рішення суду, оскільки заходи щодо розшуку майна боржника виявилось безрезультатним /а.с. 194-198/.

Станом на 13.08.2012 року заборгованість складає 38790,25 Євро, яка складається з заборгованості за кредитом -14240.04 Євро, заборгованості за процентами за користування кредитом - 15020,09 Євро, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9530,12 Євро, що в гривневому еквіваленті складає 93404,86 грн.

Докази, які б підтверджували погашення відповідачами заборгованість за кредитним договором, суду не надані.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з боржника ОСОБА_5 підлягає стягненню заборгованість станом на 13.08.2012 року у розмірі 38790,25 Євро, яка складається: з заборгованості за кредитом -14240.04 Євро, заборгованості за процентами за користування кредитом - 15020,09 Євро, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9530,12 Євро, що в гривневому еквіваленті складає 93404,86 грн (станом на 13.08.2012 року).

Разом з тим, не можуть бути задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», рішення суду в цій частині, на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України, необхідно скасувати, а провадження у справі закрити, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до вказаної юридичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6881,70 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №E/V062094 від 13.07.2006 року, станом на 13.08.2012 року у розмірі 38790,25 Євро, яка складається: з заборгованості за кредитом -14240.04 Євро, заборгованості за процентами за користування кредитом - 15020,09 Євро, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9530,12 Євро, що в гривневому еквіваленті складає 93404,86 грн (станом на 13.08.2012 року).

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 6881,70 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: