АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4830/15-ц 22-ц/774/964/К/16
Справа № 215/4830/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Демиденко Ю.Ю.
Провадження №22-ц/774/964/К/16 Доповідач - Братіщева Л.А.
Категорія № 48 (IV)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

секретар: Маслова К.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення та зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 до 1/6 частини з усіх видів його доходу.

В обґрунтування позову зазначив, що аліменти на двох дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які проживали разом із матір'ю, були стягнуті з нього рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.04.2011 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. З вересня 2014 року син ОСОБА_4 постійно проживає з ним, а тому, оскільки його матеріальний стан змінився - він утримує дитину, просив суд припинити стягнення аліментів на сина ОСОБА_4, а на сина ОСОБА_5 зменшити стягнення до 1/6 частини.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою від 15 квітня 2016 року, позов задоволено.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини ОСОБА_1, з часу набрання рішенням законної сили.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 1/3 до 1/6 частини з усіх видів заробітку.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері дитини ОСОБА_1, з часу набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що син ОСОБА_4 без її дозволу ночує у батька, проте зареєстрований він за її місцем проживання, вона сплачує за нього комунальні послуги, коли син приходить, вона його годує, купує одяг, що підтверджується чеками, дає кишенькові гроші.

Крім того вказує на те, що позивач не надав суду першої інстанції жодного доказу зміни його матеріального стану, або погіршення його здоров'я, тому зменшення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 є необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого маю двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6).

Відповідно до рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2011 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (а.с. 7).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 проживає з батьком з вересня 2014 року, то стягнення аліментів на його утримання на користь відповідача по справі необхідно припинити. А так, як при утриманні старшого сина ОСОБА_4 - матеріальне становище позивача суттєво змінилося, становище відповідача навпаки покращилося, то розмір стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку позивача підлягає зменшенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що син позивача та відповідача по справі ОСОБА_4 проживав разом з батьком з вересня 2014 року, тому суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність припинення стягнення аліментів на його утримання.

Однак, колегія вважає, що судом не взято до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що син ОСОБА_4 зареєстрований за її місцем мешкання (а.с. 41), вона сплачує за нього комунальні послуги, коли син приходить до неї, вона його годує та дає кишенькові гроші з тих коштів, які отримує від аліментів (а.с. 42-54), що також підтверджується наданим апеляційному суду актом ОСББ «Валі Котика 10» про те, що з 28.04.2016 року по теперішній час ОСОБА_4 мешкає разом з матір'ю, а також наданою апеляційному суду ОСОБА_3 заявою про те, що він не заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції у зв'язку з тим, що на теперішній час обидва сина проживають разом із матір'ю.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оскільки син ОСОБА_4 мешкає разом з матір'ю, що підтвердив і сам позивач, а тому матеріальне становище позивача не змінилось, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 потрібно відмовити.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2016 року -скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про припинення та зменшення розміру аліментів, в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

І.Є. Ляховська