Справа № 462/37/11 Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5963/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 жовтня 2016 року м. Львів

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області Бойко С.М., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Красовська А.В., приватний нотаріус Цибко Т.Б., обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними розпоряджень, свідоцтва про право власності, договорів відчуження, визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.12.2013 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.12.2014 року (а.с. 166-167, 269-273 т.3)., позов ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірним розпорядження №15 від 23.04.2002 року органу приватизації відомчого житла ДТГО «Львівська залізниця» про анулювання свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 19.03.1996 року, видане на право спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, та розпорядження №2468 від 18.03.1996 року про приватизацію квартири; визнано недійсним розпорядження Львівського бюро приватизації відомчого житла ДТГО «Львівська залізниця» від 29.04.2002 року про передачу у власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_7 та анулювати свідоцтво про право власності за ними НОМЕР_2 від 10.05.2002 року (а.с. 166-167, 269-273 т.3).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.12.2013 року справу в частині визнання недійсним договору про визначення часток в спільній сумісній власності, посвідченого приватним нотаріусом Красовською А.В. 15.09.2004 року по реєстраційному №3241, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, та про анулювання його реєстрації; визнання недійсним договору дарування частини спірної квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Красовською А.В. 15.09.2004 року по реєстраційному №3252, та про анулювання його реєстрації; визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого 09.12.2004 року по реєстраційному №4615, та про анулювання його реєстрації, - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_2, надіславши апеляційну скаргу 27.08.2016 року (а.с. 71-72 т. 4).

Апелянт не просила поновити строк апеляційного оскарження і вважала його не пропущеним, оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена без її участі і про неї вона дізналась лише в серпні 2016 року (а.с.71 т.4).

У відповідності до ч. 2 ст. 294 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана апелянтом ухвала суду постановлена без її участі, але за участі її адвоката - Маркович Б.І. та її представника - ОСОБА_9 (а.с.161-163 т. 3), крім того, сторона позивача 12.12.2014 року ознайомлювалась з матеріалами справи (а.с. 252 т. 3) і брала участь в розгляді справи Апеляційним судом Львівської області до ухвалення ним 15.12.2014 року судового рішення по суті спору (а.с. 231-232, 243-244, 263-265, 269-273 т.3).

Таким чином, подавши апеляційну скаргу 27.08.2016 року, апелянт пропустила строк на апеляційне оскарження даної ухвали, встановлений ч. 2 ст. 294 ЦПК України, і заяви про поновлення цього строку не подала.

Ухвалою судді-доповідача від 09.09.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху для виконання вимог, встановлених ч. 3 ст. 297 ЦПК України, - подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням причин його пропуску.

У відповідності до абз. 2 ч.3 ст.297 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

У встановлений в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху строк апелянт подала заяву про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції (а.с. 79 т.4), в якій зазначає, що вона не була присутньою при проголошенні оскаржуваної ухвали і така не направлялась їй відповідно до вимог ч.3 ст.222 ЦПК України, а лише за її заявою у серпні 2016 року Залізничний районний суд м.Львова направив копію оскаржуваної ухвали на адресу її представника, яка передала їй документ в Грецію, де вона тимчасово зараз проживає, а потім вона передала апеляційну скаргу в апеляційний суд, куди скарга поступила 27.08.2016 року. Крім того, апелянт зазначає, що в судових засіданнях її інтереси представляла їхня з відповідачем ОСОБА_3 донька - ОСОБА_9, про подання до суду заяви про залишення позовної заяви (в частині) без розгляду представник з нею не погодила і вона про це не знала.

З матеріалів справи додатково встановлено, що своєю заявою від 01.10.2013 року (а.с.102 т.3) позивач ОСОБА_2 повідомила суд першої інстанції про те, що вона знову їде за межі України, однак, відомостей про своє місце проживання в Греції с уду не надала, зазначивши, що її інтереси в суді представляє її донька ОСОБА_9

Враховуючи те, що представник позивача - ОСОБА_9 була присутньою в судовому засіданні 30.12.2013 року під час проголошення оскаржуваної ухвали суду, 22.01.2014 року подавала до суду заяву (а.с.172 т.3) про видачу копії рішення суду від 30.12.2013 року, ухваленого в даній справі по суті позовних вимог, але заяви про видачу копії оскаржуваної ухвали суду не подавала, тому покликання апелянта про не надіслання їй (апелянту) копії оскаржуваної ухвали відповідно до вимог ч.3 ст.222 ЦПК України є безпідставними. До того ж, адреса зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_2, яку вона вказувала суду до виїзду за межі України, була тою ж самою, що і адреса місця проживання її представника ОСОБА_9: АДРЕСА_2 (ця адреса місця проживання зазначена і в довіреностях на представництво інтересів позивача ОСОБА_9).

Підстав для висновку про недобросовісність представника ОСОБА_9 у здійсненні наданих їй за довіреністю повноважень немає, оскільки, починаючи з 18.01.2006 року і до 31.05.2014 року (протягом восьми років) позивач ОСОБА_2 наділяла представника всіма процесуальними правами, які вона має згідно з процесуальним законом, як сторона у справі, що підтверджується трьома довіреностями, посвідченими в посольстві України в Греції, від 18.01.2006 року (на три роки), від 16.01.2009 року (на три роки) і від 30.12.2011 року (до 31.05.2014 року) (а.с.170 т.1, а.с. 21 т.2, а.с.10 т.3).

Отже, підсумовуючи викладене вище, слід дійти висновку про те, що апелянт не виконала вимог суду і не вказала причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 30.12.2013 року, які можна було б визнати поважними, а тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

При цьому, необхідно зазначити, що залишення позовних вимог позивача оскаржуваною ухвалою суду без розгляду не позбавляє позивача права знову звернутись до суду з цими вимогами для їх вирішення по суті.

Керуючись ч.3 ст. 297 ЦПК України,

у х в а л и л а:

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Суддя Бойко С.М