Справа № 308/7647/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., за участю представника позивача ОСОБА_1 та представників відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3, розглянувши позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_5, про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно та його поділ, а саме просить суд:

1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майно:

- земельну ділянку площею 0,06 га розташовану на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області з цільовим призначенням для ведення садівництва кадастровий № :03:005:0071

- садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами під Літерами А (Садовий будинок) , Літера Б (Вбиральня), Огорожа № 1-3, загальною площею 133,30 кв.м. (в тому числі підвал площею 42,3 кв.м., перший поверх площею 45,5 кв.м., другий поверх площею 45,5 кв.м. всього десять приміщень, розташований на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області б/н.

2. Розділити вище зазначена майно визнавши за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частці за кожним:

- на земельну ділянку площею 0,06 га розташовану на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області з цільовим призначенням для ведення садівництва кадастровий № :03:005:0071

- садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами під Літерами А (Садовий будинок) , Літера Б (Вбиральня), Огорожа № 1-3, загальною площею 133,30 кв.м. (в тому числі підвал площею 42,3 кв.м., перший поверх площею 45,5 кв.м., другий поверх площею 45,5 кв.м. всього десять приміщень., розташований на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області б/н.

3. Зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним її Садовим будинком розташованим за адресою Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області б/н та земельною ділянкою на якій він розташований.

За ухвалою від 15.08.2016 року судом було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

За ухвалою від 21.12.2016 року судом було задоволено клопотання представника позивача та залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про:

«2. Розділити вище зазначена майно визнавши за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частці за кожним:

- на земельну ділянку площею 0,06 га розташовану на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області з цільовим призначенням для ведення садівництва кадастровий № :03:005:0071

- садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами під Літерами А (Садовий будинок) , Літера Б (Вбиральня), Огорожа № 1-3, загальною площею 133,30 кв.м. (в тому числі підвал площею 42,3 кв.м., перший поверх площею 45,5 кв.м., другий поверх площею 45,5 кв.м. всього десять приміщень., розташований на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області б/н.

3. Зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належним її Садовим будинком розташованим за адресою Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області б/н та земельною ділянкою на якій він розташований».

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

04.02.1995р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб про, що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородської міської ради зроблено запис № 65 та ОСОБА_6 про укладення шлюбу серія 1-ФМ № 276743 від 04.02.1995р. (копію ОСОБА_6 додаю)

Від даного шлюбу у нас народився син ОСОБА_7 25.06.1996р.н., який на сьогоднішній день є повнолітнім.

В період перебування у шлюбі вони за спільні кошти на підставі Договору купівлі-продажу від 28.07.1997р. посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_8 за № 2571 придбали земельну ділянку площею 0,06 га. з цільовим призначенням для ведення садівництва кадастровий номер :03:005:0071 за адресою Ужгородський р-н с. Оноківці садове товариство Меблевик Закарпатської області

На підставі даного договору на Відповідача було видано ОСОБА_9 на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 307 від 29.08.1997р. (копію ОСОБА_9 додаю).

На даній земельній ділянці в період з 1997 року по 2011 рік ними власними силами та спільними коштами побудовано садовий будинок з надвірними спорудами адреса місця розташування с/рада Оноківська Ужгородський район садове товариство Меблевик Доманинська реформа урощище Закарпатської області б/н. Даний садовий будинок відповідає всім будівельним нормам та стандартам, не є обєктом самовільного будівництва про, що відповідно видано Сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам № ЗК 000739 від 29.10.2010р. Останній введений в експлуатацію.

Дане право власності знов ж таки зареєстроване виключно на Відповідача про що видано ОСОБА_6 про право власності на нерухоме майно від 21.01.2011р. та ОСОБА_1 про реєстрацію прав № 28937712 від 08.02.2011р.

Для будівництва даного садового будинку позивачем неодноразово бралися кредитні кошти, що посвідчується відповідними кредитними договорами.

З ляду на викладене позивач вважає набуте майно спільною сумісною власністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача позовну вимогу щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки та садового будинку визнали, оскільки це майно дійсно було придбане у шлюбі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом фактично розглядається лише позовна вимога про:

1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майно:

- земельну ділянку площею 0,06 га розташовану на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області з цільовим призначенням для ведення садівництва кадастровий № :03:005:0071

- садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами під Літерами А (Садовий будинок) , Літера Б (Вбиральня), Огорожа № 1-3, загальною площею 133,30 кв.м. (в тому числі підвал площею 42,3 кв.м., перший поверх площею 45,5 кв.м., другий поверх площею 45,5 кв.м. всього десять приміщень, розташований на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області б/н.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.12.2016 року № 76000142 відомості щодо права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0071, що є предметом розгляду у цій справі, у реєстрі відсутні, проте наявні відомості про заборони відчуження та з реєстру іпотек на цю земельну ділянку та обєкт незавершеного будівництва розташований на ній, а саме: садовий будинок за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський район, с/рада Оноківська, «Меблевик», будинок б/н, власником якого є ОСОБА_5, які було зареєстровано 08.06.2007 року на підставі договору іпотеки № 2057 від 06.06.2007 року і є дійсною до 04.06.2017 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.12.2016 року № 76001479 відомості про обєкт нерухомого майна реєстраційний номер 18933875, що є предметом розгляду у цій справі, - це садовий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський район, с/рада Оноківська, «Меблевик», будинок б/н, адреса СТ: «Доманинська реформа» урочище, загальною площею 133,3 кв.м., власником якого є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та наявні відомості про наявність обтяжень у вигляді заборони відчуження щодо цього обєкту нерухомо мості та земельної ділянки які було зареєстровано 08.06.2007 року на підставі договору іпотеки № 2057 від 06.06.2007 року і є дійсною до 04.06.2017 року.

Між сторонами у справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (Кукицяк) 04.02.1995 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ФМ № 276743.

Наданим суду договором купівлі продажу від 28.07.1997 року підтверджується, що ОСОБА_5 придбав у власність земельну ділянку розміром 0,06 га, що розташована на території Оноківської сільської Ради народних депутатів. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_8 28.07.1997 року і зареєстрований у реєстрі за № 2571.

На підставі зазначеного договору купівлі продажу ОСОБА_5 був виданий державний акт про право приватної власності на землю ЗК № 008160.

ОСОБА_6 про право власності на нерухоме майно від 21.01.2011 року також підтверджується належність ОСОБА_5 на праві приватної власності садового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський район, Оноківська сільська рада, Меблевик, будинок б/н, загальною площею 133,30 кв.м., в тому числі: підвал площею 42,3 кв.м., перший поверх площею 45,5 кв.м., другий поверх площею 45,5 кв.м.; десять приміщень. Яке було зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом від 08.02.2011 року № 28937712.

Оскільки земельну ділянку було придбано відповідачем за договором купівлі продажу від 28.07.1997 року, до спірних правовідносин в цій частині слід застосовувати Кодекс про шлюб та сім'ю України 1969 року, у редакції, яка діяла на дату укладення цього договору, тобто станом на 01.04.1996 року.

Як зазначено у ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Право власності на садовий будинок було зареєстроване відповідачем 08.02.2011 року, тому до спірних правовідносин в цій частині слід застосовувати вже норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У статті 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

З урахуванням викладеного та того факту, що спірна земельна ділянка була придбана чоловіком у період шлюбу за цивільно правовою угодою, на якій побудований садовий будинок також у період перебування сторін у шлюбі, при цьому позивач займалася вихованням спільної дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та враховуючи повне визнання позову представниками відповідача в цій частині, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача.

Що ж стосується витрат на надання правової допомоги суд зазначає наступне.

Як зазначено у п. 47 та 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

48. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначено у Законі України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Правила адвокатської етики, затверджених Установчим З'їздом адвокатів України 17.11.2012, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Крім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав.

При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги.

На підтвердження здійснених витрат суду позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 05.08.2016 року № 28/с із адвокатом ОСОБА_1, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю № 21/112 від 11.11.2002 року гр. ОСОБА_1, квитанцію до прибуткового касового ордера № 16 від 10.10.2016 року на суму 3 575,00 грн. та розрахунок на загальну суму 3 575,00 грн. у якому зазначено наступне:

- ознайомлення з матеріалами справи 1,5 год./550,00 грн. = 825,00 грн.;

- перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики 2 год./550,00 грн. =1100,00 грн.;

- надання консультації клієнту 1 год. / 550,00 грн. / 550,00 грн.;

- участь у засіданнях суду першої інстанції 2 год./550,00 грн./ 1 100,00 грн.

Суд зазначає, що як вбачається із журналів судових засідань адвокат ОСОБА_1 дійсно приймав участь у судовому засіданні: 22.11.2016 року та 21.12.2016 року, що відповідає зазначеним адвокатом відомостям.

Що ж стосується решти часу, витраченого адвокатом на підготовку справи, то час на ознайомлення з матеріалами справи в суді взагалі ним витрачений не був, оскільки відповідні клопотання до суду не надходили.

Суд вважає не доведеним необхідність витрачання саме таких проміжків часу для підготовки позовних матеріалів, надання консультацій адвокатом позивачеві. Крім того, суд також звертає увагу на той факт, що гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення, що у даному випадку адвокатом не дотримано. Суду також не доведена належними та допустимими доказами розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути частково з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1 650,00 грн., яка у даному випадку, є розумною, відповідає складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, та співмірна із заявленими позовними вимогами.

Витрати із сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. за розглянуту судом позовну вимогу слід покласти на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 84, 88, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 60 СК України, ст. 22 КпШС України, ст. 368 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, майно, а саме:

- земельну ділянку площею 0,06 га розташовану на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області з цільовим призначенням для ведення садівництва кадастровий № :03:005:0071

- садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами під Літерами А (Садовий будинок) , Літера Б (Вбиральня), Огорожа № 1-3, загальною площею 133,30 кв.м. (в тому числі підвал площею 42,3 кв.м., перший поверх площею 45,5 кв.м., другий поверх площею 45,5 кв.м.) всього десять приміщень, розташований на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство Меблевик Ужгородського району, Закарпатської області б/н.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати із сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. та судові витрати на правову допомогу у розмірі 1 650,00 грн., а всього 2 201,20 грн. (дві тисячі двісті одна гривня 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.12.2016.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10