Справа № 468/1057/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді - Янчук С.В., при секретарі - Шевчук Н.П., розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Баштанка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади міста Баштанка в особі Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначив, що 29.09.2998 року між ним та КСП ім. Комінтерну було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 66 по вулиці Берегового в м. Баштанка, який було зареєстровано на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» під номером 1-242. Право власності на вказаний будинок 15.12.1998 року було зареєстровано в Баштанському БТІ під № 3254. Всі умови договору виконані повністю, а саме: він сплатив відповідачу обумовлену грошову суму, а відповідач передав йому зазначений будинок, в якому позивач разом із сімєю проживає по даний час. В звязку з тим, що при укладенні договору не дотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, він не може зареєструвати своє право власності на даний будинок та розпорядитися ним. Він не може звернутися до продавця з пропозицією нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, оскільки правонаступник КСП ім. Комінтерну СТОВ «Колос» ліквідовано. На підставі викладеного позивач просить винести рішення, яким визнати даний договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним.

Позивач в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовну заяву підтримав повністю та просив її задовольнити.

Відповідач до суду не зявився, надавши заяву про слухання справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують.

Дослідивши матеріали заяви, та письмові докази по справі (копію договору купівлі-продажу № 1-242 від 29.09.1998 року, згідно з яким КСП імені Комінтерна продало, а ОСОБА_1 купив житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Берегового, 66 в м. Баштанка; архівну довідку від 30.09.2016 року № І-220.04/6, з якої слідує, що КСП ім. Комінтерна рішенням загальних зборів членів КСП від 28.01.2000 року реорганізоване у СГВК «Колос», яке, в свою чергу, 12.01.2001 року реорганізоване в СТОВ «Колос», та припинило свою діяльність відповідно до рішення зборів засновників від 05.05.2004 року; світлокопію будинкової книги, з якої слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.09.1988 року; світлокопію технічного паспорту на житловий будинок, згідно з яким житловий будинок по вул. Берегового, 66 належить ОСОБА_1В.), суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 29.09.1998 року КСП ім. Комінтерну продало позивачу будинок № 6 по вулиці Берегового в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області і останній з 1988 року фактично проживає та користується вказаним житловим будинком.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено 29 вересня 1998 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки не була дотримано обовязкова форма договору купівлі-продажу житлового будинку (нотаріальне посвідчення) та на даний час позивач не може нотаріально посвідчити вказаний договір.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 10, 11, 14, 60, 62, 174, 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати договір купівлі продажу житлового будинку № 66 по вулиці Берегового в місті Баштанка Баштанського району Миколаївської області, укладений 29 вересня 1998 року між Колективним сільськогосподарським підприємством імені Комінтерна (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), і зареєстрований Універсальною товарною біржею «Віконт-Т» в Журналі реєстрації біржових угод за № 1-242 від 29 вересня 1998 року - дійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення (отримання).

СУДДЯ: