Справа № 686/589/16-ц
УХВАЛА

15 січня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в порядку ст. 153 Цивільного процесуального Кодексу України в м. Хмельницький заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

13 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, зазначивши третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса ОСОБА_4, в якому просить суд визнати договір дарування недійсним.

Також, 13 січня 2016 позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 14/50 долі житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Коцюбинського, 6/1, та перебуває у власності ОСОБА_3 на праві власності.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу, а також ніяким чином у заяві не обґрунтовано підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому. Також не надано будь-яких доказів на підтвердження реальності намірів щодо реалізації майна.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що в клопотанні ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити, оскільки нею не доведено обставин, які є обовязковими для доведення при подачі заяви про забезпечення позову в розумінні ст. 151 ЦПК України та постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

На ухвалу через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: