АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №753/12146/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10015/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
05 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Усика Г.І., Соколової В.В. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті в розмірі 26 291,83 дол. США та у національній валюті України в розмірі 104 284,93 грн. Посилалася на те, що упродовж 2009-2012 років між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено ряд договорів банківського вкладу на підставі яких Банк відкрив їй депозитні рахунки, на які ОСОБА_3 внесено грошові кошти в іноземній валюті в загальному розмірі 26 000 дол. США. На підставі договору про відступлення права вимоги від 21 травня 2014 року до ОСОБА_3 перейшло право вимоги по договору банківського вкладу, укладеного 25 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, за умовами якого на депозитному рахунку було розміщено 100 000 грн.. Позивач зазначає, що 14 травня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 направили на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги про дострокове розірвання договорів та повернення коштів, проте Банк відмовився повернути ОСОБА_3 кошти, посилаючись на окупацію території Автономної Республіки Крим, а вимогу ОСОБА_5 взагалі залишив без розгляду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами банківського вкладу з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року вищевказане рішення Апеляційного суду м. Києва скасовано, оскільки Апеляційний суд при розгляді справи дійшов до передчасних висновків про недоведеність позову, обмежившись лише правовим аналізом довідки від 13 травня 2014 року, наданої ОСОБА_3, що була видана Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що ОСОБА_3 має 5 рахунків в іноземній валюті, на яких знаходяться грошові кошти в загальній сумі 26 291,83 дол. США. Дана довідка на думку апеляційного суду не може слугувати належним та допустимим доказом у розумінні ст.60 ЦПК України, на підтвердження існування на час розгляду справи невиконаних грошових зобов'язань відповідача перед позивачем, оскільки номери рахунків позивача та дати їх оформлення, зазначені у довідці, не співпадають з номерами рахунків та датами їх відкриття, зафіксованими у наданих позивачем депозитних договорах. Натомість суд не врахував, що Банк не спростував належними та допустимими доказами наявності депозитних зобов'язань перед позивачем за депозитними договорами від 14 травня 2009 року, 28 лютого 2011 року, 28 квітня 2011 року, 06 серпня 2012 року, не спростував відомостей про відкриття по таких договорах особових рахунків, наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачем на загальну суму 26 000 дол. США. Крім того, висновки апеляційного суду, що договір відступлення права вимоги від 21 травня 2014 року не відповідає нормам діючого законодавства, як наслідок не породжує прав і обов'язків його сторін, є безпідставними, оскільки рішення апеляційного суду не містить посилки на конкретні норми права на підставі яких суд дійшов до таких висновків (ст.ст.512-517 ЦК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що впродовж 2009-2012 років на території Автономної Республіки Крим в м. Євпаторії між сторонами було укладено договори банківського вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2009 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклади договір (вклад «Стандрат»), за умовами якого ОСОБА_3 розмістила на депозитному рахунку вклад в сумі 5 000 дол. США на 1 місяць під 11% річних (т.1 а.с.9-10,11,12); 28 лютого 2011 року сторони уклали договір (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), за умовами якого ОСОБА_3 розмістила на депозитному рахунку вклад в сумі 5 000 дол. США на 3 місяці під 7,75% річних (т.1 а.с. 13-14,15); 28 квітня 2011 року шляхом акцептування ПАТ КБ «ПриватБанк» пропозиції ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу, що підтверджується заявою на оформлення вкладу «Стандарт» з щомісячною виплатою процентів, за умовами вказаного договору ОСОБА_3 розмістила на депозитному рахунку вклад в сумі 5 000 дол. США на 3 місяці під 7,25 % річних (а.с.16,17); 06 серпня 2012 року сторони уклали договір «Стандарт», за умовами якого ОСОБА_3 розмістила на депозитному рахунку вклад в сумі 11 000 дол. США на 366 днів під 8,5% річних (т.1 а.с.18-19,20).

25 жовтня 2012 року шляхом акцептування ПАТ КБ «ПриватБанк» пропозиції ОСОБА_5 було укладено договір банківського вкладу, що підтверджується заявою на оформлення вкладу «Депозит+, 6 міс.», за умовами якого ОСОБА_5 розмістила на відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитному рахунку вклад у сумі 100 000 грн. під 17% річних (т.1 а.с.21,22,23). Умовами вказаного договору передбачено автоматичне продовження його строку при відсутності заяви клієнта про відмову від продовження строку.

За умовами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги, за яким передається новому кредиторові.

Судом встановлено, що згідно з договором відступлення права вимоги від 21 травня 2014 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 право вимоги за вищевказаним договором банківського вкладу від 25 жовтня 2012 року (т.1 а.с.36-39).

У травні 2014 року позивач ОСОБА_3 та первісний кредитор ОСОБА_5 направляли на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги про дострокове розірвання договорів банківського вкладу та повернення коштів (т.1 а.с.28-33).

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 02.06.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив ОСОБА_3 у поверненні суми депозиту та процентів, посилаючись на припинення своєї діяльності на території Автономної Республіки Крим у зв'язку з окупацією, а вимогу ОСОБА_5 не розглянув (т1 а.с.34-35).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності на час розгляду справи невиконаних грошових зобов'язань ПАТ КБ «ПриватБанк» перед вкладником ОСОБА_3 Крім того, посилаючись на законодавство Російської Федерації, наявність організації «Фонд захисту вкладників», яка взяла на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі клієнтам Кримських філій ПАТ КБ «ПриватБанк» і те, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк» буде здійснюватися за рахунок майна відповідача на території Автономної Республіки Крим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі і позивач з даним позовом може звернутися до Російської Федерації як до держави, що здійснює окупацію.

Проте, з таким висновком повністю погодитися не можна.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжкиабо сертифікатачи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності(банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Згідно ч.1,3 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку(строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

За умовами ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з довідки від 13 травня 2014 року, виданої Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 має 5 рахунків в іноземній валюті, на яких знаходяться грошові кошти в загальній сумі 26 291,83 дол. США (т.1 а.с.24).

Посилання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що номери рахунків у зазначеній довідці не співпадають з номерами, зазначеними у депозитних договорах внаслідок чого у Банку відсутній обов'язок повернути позивачу вклади разом з нарахованими відсотками спростовується наступним.

За умовами п.10 договору від 28.02.2011р., п.8 договору від 14.05.2009р., п.9 договору від 06.08.2012р., Банк при продовженні строку вкладу має право змінити номер вкладного рахунку без укладення додаткових угод до договору; при цьому новий номер рахунку відображається у виписці по вкладу.

В судовому засіданні колегією оглянуті оригінали всіх договорів, квитанцій та інших документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, які підтверджують, що загальна сума коштів, розміщених на депозитних рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк» та яка підлягає поверненню на користь ОСОБА_3 становить 26 000 дол. США та 104 284,93 грн..

Натомість, всупереч положенню ст. 60 ЦПК України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували факт укладення між сторонами договорів банківського вкладу, відкриття рахунків за цими договорами, надходження грошових коштів до банку, а також припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням.

Крім того, відмова Банку у видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на обмеження встановлені Постановою Правління Національного банку України № 260 від 06.05.2014р., є такою, що позбавляє ОСОБА_3 права володіти та розпоряджатися належними їй на праві власності грошовими коштами та є порушенням прав власника, визначених ст.41 Конституції України та ч.1,2 ст.319, ч.2 ст.386 ЦК України.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, колегія прийшла висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та повне їх задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. набережна Перемоги,50, м. Дніпропетровськ) на користь ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1) загальну суму заборгованості у розмірі 26 000 дол. США( без врахування відсотків річних за користування депозитами) та 104 284,93 грн., яка складається із заборгованостей:

- за договором №SAMDN4247 (Вклад «Стандарт») від 14.05.2009р. у розмірі 5 000 дол. США - сума вкладу;

- за договором №SAMDN3551 (Вклад «Стандарт») від 28.02.2011р. у розмірі 5 000 дол. США - сума вкладу;

- за акцептованою відповідачем Заявою №SAMDN0149 (на оформлення вкладу «Стандарт» від 28.04.2011р. у розмірі 5 000 дол. США - сума вкладу;

- за договором №SAMDN0106 (Вклад «Стандарт») від 06.08.2012р. у розмірі 11 000 дол. США - сума вкладу;

- за договором № SAMDN9009 (Вклад «Стандарт») від 25.10.2012р. у розмірі 104 284,93 грн., з яких: 100 000 грн. - сума вкладу; 4 284,93 грн. - нараховані відсотки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 5 481 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-