АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2101/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1955/16Головуючий у 1-й інстанції Прокоп`єва Ю.Б. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Лобова О.А., Акопян В.І.

При секретарі: Маладиці Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа КП «Гадяч-житло» про усунення перешкод та визначення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він та відповідачка ОСОБА_2 (колишня дружина) є співвласниками квартири АДРЕСА_1 по 1/3 та 2/3 части відповідно. Відповідачка після розірвання шлюбу своєю поведінкою перешкоджає йому в повній мірі користуватися належним йому житлом, влаштовує сварки, провокує бійки та звернення до правоохоронних органів,змінює замки. В добровільному порядку вирішити питання щодо використання квартири не вдається.

Прохав суд зобов»язати відповідача не чинити йому, ОСОБА_3, перешкод у користування квартирою 30 в будинку 88 по вул. Гагаріна у м. Гадяч Полтавської області. Визначити порядок користування квартирою 30 в будинку 88 по вул. Гагаріна у м. Гадяч Полтавської області: виділити йому в користування кімнату площею 12,2 кв. м. що в технічному паспорті позначена під №7 та лоджію площею 1,5 кв. м., що в технічному паспорті позначена під «№ІІ . Виділити в користування відповідачеві ОСОБА_2 житлову кімнату площею 15,8 кв.м., що в технічному паспорті позначена під № 2, балкон площею 0,7 кв.м., в технічному паспорті позначено під № 1 та вбудовану шафу під № 3 площею 0,9 кв.м. У спільному користуванні залишити коридор №1 площею 7,3 кв. м., кухню під №5 площею 8,2 кв. м., туалет № 6 площею 1,1 кв. м., ванну кімнату під № 4 площею 3,2 кв м. Зобов»язати КП «Гадяч-житло укласти з ним та відповідачем, як співвласниками квартири окремі договори про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій (а.с.2-4 т. 1).

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, в якому просила винести рішення про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2. Присудити на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/3 частку квартири 30 за адресою м. Гадяч, вул. Гагаріна, 88. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири № 30 за адресою м. Гадяч, вул. Гагаріна , 88.

Посилалась на те, що вони з відповідачем є співвласниками спірної квартири. Частка ОСОБА_3 в квартирі є незначною, 1/3 частка із житлової площі, що становить 9,3 кв.м. Кімнати таких розмірів в квартирі немає, переобладнати її з виділенням в натурі неможливо. Спільно проживати та користуватися квартирою вони не можуть, оскільки існують неприязні стосунки. Відповідач протягом останніх шести місяців в квартирі не мешкає, за комунальні послуги не сплачує. Оскільки частка відповідача за зустрічним позовом незначна і неможливо її виділити в натурі, спільно користуватися квартирою неможливо, розділити її також неможливо, а таке припинення права на частку не завдає йому істотної шкоди, а тому є всі підстави для задоволення її позовних вимог (а.с. 39-41 т. 1).

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 об»єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 (а.с. 91-92 т. 1).

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2016року

позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа КП «Гадяч-житло» про усунення перешкод та визначення порядку користування квартирою задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні квартирою 30 в будинку 88 по вул.. Гагаріна у м. Гадяч Полтавської області.

Визначено наступний порядок користування квартирою 30 по вул. Гагаріна 88 у м. Гадяч Полтавської області: ОСОБА_3 виділити в індивідуальне користування частину приміщень квартири площею 13,7 кв. м., в тому числі кімнату «7» - площею 12,20 м 2., лоджію - площею 1,50 кв. м., ОСОБА_2 виділити в індивідуальне користування: частину приміщень квартири площею 17,4 кв. м., в тому числі: кімнату «2» площею 15,80 кв. м., вбудовану шафу «3» площею 0,90 кв. м., лоджію - площею 0,70 кв. м., в спільному користуванні співвласників залишити: частину приміщень квартири площею 19,8 кв. м., в тому числі: коридор «1» площею 7,30 кв. м., ванну кімнату «4» - площею 3,20 кв. м., кухню «5»- площею 8,20 кв. м., вбиральню «6» площею 1,01 кв. м..

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності у повному обсязі.Вказувала, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, суд не повно з»ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об»єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.Вказувала, що місцевим судом при вирішенні справи, необґрунтовано проігноровано її доводи щодо наявності іншого житла у позивача ОСОБА_3 Вважає, що є всі підстави для задоволення її позовних вимог на підставі ст. 365 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Задовольняючи частково позовну заяву ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, місцевим судом вірно встановлені фактичні обставини справи, що сторони у справі під час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2012 року, зареєстрованого під № 893 придбали у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_3 (а.с.7).

За даним договором ОСОБА_3 став власником 1/3 частини даної квартири, а ОСОБА_4 власником 2/3 частини квартири.

08.10.2014 року шлюб між сторонами у справі було розірвано.

З технічного паспорту на спірну квартиру вбачається, що квартира складається з 2 кімнат житловою площею 28,0 кв. м. /кімната № 2 площею 15,8 кв. м. та кімната №7 площею 12,2 кв. м./, коридору під №1 площе. 7,3 кв. м., вбудованої шафи під №3 площею 0,9 кв. м., ванної кімнати під №4 площею 3,2 кв. м., кухні під №5 площею 8,2 кв. м., вбиральні під №6 площею 1,1 кв. м., балкона під №1 площею 0,7 кв. м. та лоджії під № ІІ площею 1,5 кв. м.. Загальна площа квартири становить 50,9 кв. м..

Місцевим судом також встановлено, що між сторонами у справі виникають конфлікти з приводу користування спірним житлом, ОСОБА_2 змінювала замки у спірній квартирі.

Встановивши дані обставини, вірно застосувавши норми Конституції, ст.ст. 321, 391 ЦК України, місцевий суд прийшов до вірних висновків, що є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою.

Відповідно до висновку від 21.04.2016 року наданий судовим експертом ОСОБА_5 пропонується наступний порядок користування спірною квартирою:пропонується залишити в спільному користуванні співвласників частину приміщень вищевказаної квартири площею 19,8 кв. м., у тому числі :коридор «1» площею 7,30 кв. м., ванну кімнату «4» площею 3,20 кв. м., кухню «5» площею 8,20 кв. м., вбиральню «6» площею 1,01 кв. м..

ОСОБА_2 пропонується виділити /на плані червоного кольору/ в індивідуальне користування частину приміщень квартири площею 17,4 кв. м., в тому числі кімнату «2» площею 15,8 кв. м., вбудовану шафу «3» площею 0,90 кв. м. , лоджію площею 0,70 кв. м.. Усього ОСОБА_2 пропонується виділити приміщення площею 28,48 кв. м., що на 5,45 кв. м. менше ніж припадає на її ідеальну частку.

ОСОБА_3 пропонується виділити /на плані синього кольору/ в індивідуальне користування частину приміщень квартири площею 13,70 кв. м. , в тому числі кімнату «7» площею 12,20 кв. м., лоджію площею 1,50 кв. м.. Усього ОСОБА_3 пропонується виділити приміщення площею 22,42 кв. м., що на 5,45 кв. м. більше , ніж припадає на його ідеальну частку.

Виходячи з розміру житлової площі спірної квартири, при наданні у користуванні позивачу за первісним позовом кімнати площею 12,20 кв. м., а відповідачу за первісним позовом - кімнати площею 15,9 кв. м., відхилення від їх ідеальних часток складає 5,45 кв. м., що на думку місцевого суду, з якою погоджується колегія суддів, є незначним та узгоджується з правовою позицією ВС України в справі № 1500 цс15 від 17.02.2016 року:

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Місцевий суд прийшов до вірних висновків щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 про зобовязання КП «Гадяч-житло» укласти з ним та відповідачем, як співвласниками квартири окремі договори про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій, оскільки як вбачається з позову ОСОБА_3 , КП «Гадяч-житло» залучено до участі у справі як третя особа, а не як відповідач, а тому до КП «Гадяч-житло» ніяких вимог не пред'являлося.

Крім того, позивачем за первісним позовом не надано доказів тому, що КП «Гадяч-житло» порушило його право та відмовило у укладенні окремих договорів про надання послуг обслуговування будинку, споруд та прибудинкової території.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, місцевий суд виходив з їх безпідставності, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач володіє на праві власності іншим житлом, а припинення на частку у спільному майні не завдасть йому істотної шкоди, як заявляє в своєму позові позивач за зустрічним позовом .

Припинення права на частку спільному майні, яке є єдиним житлом ОСОБА_3 завдає істотної шкоди інтересам відповідача за зустрічним позовом, а тому не відповідає положенням п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України.

З даними висновками місцевого суду погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги щодо належності ОСОБА_3 іншого нерухомого майна, не заслуговують на увагу.

Як встановлено місцевим судом, ОСОБА_3 дійсно належить 1/3 частки іншої квартири, однак зазначена частка не є окремими об»єктом нерухомості та це не може бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308 , 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) В.І. Акопян

ОСОБА_6

З оригіналом згідно: