У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» в особі філії публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» у м. Одесі», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ЛічманІнна Миколаївна, Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» в особі філії публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» у м. Одесі на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 6 листопада 2006 року між ОСОБА_5 та АКБ «Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Інвестбанк», було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_5 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1. 20 травня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. на підставі договору іпотеки від 6 листопада 2006 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2515, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року вказаний вище договір іпотеки визнано недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року залишено в силі.

У зв'язку з цим позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 20 травня 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 20 травня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 2515, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про те, що договір іпотеки від 6 листопада 2006 року, який визнано у судовому порядку недійсним, не створює юридичних наслідків, зокрема, не передбачає на підставі виконавчого напису нотаріуса можливості звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1. За таких обставин висновок судів про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 20 травня 2010 року, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню, ґрунтується на встановлених у справі обставинах на вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» в особі філії публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» у м. Одесі відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур В.А. Нагорняк

Колегія суддів: