Справа № 202/8673/15-ц
Провадження № 2/0202/463/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Мороза В.П.

при секретареві: Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 255 024,56 грн. та судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Позивач та його представник 20 квітня 2016 року у судовому засідання не з?явились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник 20 квітня 2016 року в судове засідання не з?явились, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавали в повному обсязі, надали суду письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_4 20 квітня 2016 року в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнав.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в вересні 2012 року було укладено усну домовленість щодо придбання автомобіля марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року, номер шасі (кузова, рами) XMCLRDG3A3F013135, VIN XMCLRDG3A3F013135. Позивач в свою чергу передав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 50 000,00 грн. Пізніше при розмові з ОСОБА_2 була усна домовленість про повернення вказаних коштів та передачі 9 500,00 дол. США відповідачу ОСОБА_4

9 500,00 дол. США позивач передав в серпні 2012 року ОСОБА_5, майстру СТО на якому провадився ремонт вищевказаного автомобіля. ОСОБА_5 передав 9 500,00 дол. США ОСОБА_4, які він передав своїй дружині ОСОБА_3

ОСОБА_3 видала довіреність на право управління та розпорядження вказаним транспортним засобом

29 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

При вирішення питання про поділ майна подружжя ОСОБА_3 згодом відмінила довіреність на право управління та розпорядження вказаним транспортним засобом.

ОСОБА_2 виступила поручителем вказаного договору на придбання автомобіля.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2015 року по цивільній справі № 200/1674/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської філії Приватного підприємства «МПП Вибір», ОСОБА_6, Дніпропетровського міського управління ГУМВС у Дніпропетровській області, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним постановлено наступне: визнано недійсним договір купівлі-продажу легкового автомобілю універсал-В марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року, номер шасі (кузова, рами) XMCLRDG3A3F013135, VIN XMCLRDG3A3F013135, сірого кольору, на підтвердження якого видана довідка-рахунок серії ВІА № 352686 від 28.05.2015 року на ім?я ОСОБА_6; витребувано з чужого незаконного володіння вищевказаний автомобіль, повернувши його ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що ним було передало ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 9 500,00 дол. США в рахунок придбання автомобіля марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року, що також підтверджується розпискою від 08.09.2012 року (а.с. 105).

Оскільки, на час укладання договору купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, випуску 2002 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в офіційному зареєстрованому шлюбі, то отримані ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 9 500,00 дол. США від громадянина ОСОБА_5 відповідно до положень ст. ст. 60-61 Сімейного кодексу України стали спільним майном подружжя та увійшли до сімейного бюджету.

Відповідно до курсу НБУ станом на 17.03.2016 року офіційний курс гривні до іноземних валют 100 дол. США дорівнює 2 684,4691 грн.

Сума боргу складає 9500,00 дол. США, що відповідно до курсу НБУ складає 255 024,56 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК та ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Майном згідно із ч. 1 ст. 190 ЦК вважається не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обовязки.

На підставі ч. 4 ст. 65 СК укладений одним із подружжя договір створює обовязки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сімї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сімї.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснював, що отриманні ним грошові кошти в розмірі 9 500,00 дол. США входили до складу сімейного бюджету та про що достеменно було відомо громадянці ОСОБА_3, на той час законної дружини ОСОБА_4

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторні зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують поручительство ОСОБА_2 за виконання зобов?язання.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення суми з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4В, та ОСОБА_3 підлягають солідарному стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 255 024,56 грн. (двісті п?ятдесят п?ять тисяч двадцять чотири гривні 56 коп.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 999,05 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.П. Мороз