Справа № 324/2509/15-ц
Провадження № 2/324/74/2015
26.04.2016 Пологівський районний суд
в складі: головуючого судді Іванченка М.В.
при секретарі Клименко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -
Пред'явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1218грн., які складаються з судового збору в сумі 1218грн.
В судове засідання представник позивача не зявився, але подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі представника позивача.
В судовому засідання відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість вимог позивача, мотивуючи це тим, що він кредитний договір від 07.02.2006 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладав і не підписував його, грошові кошти в кредит не отримував. В подальшому відповідач ОСОБА_1 повторно до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому повістки про виклик до суду в дане судове засідання, тому суд керуючись главою 8 розділу 3 ЦПК України постановляє заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до ст. ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін.
Судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було витребувано у позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» для дослідження в судовому засіданні оригінал заяви відповідача ОСОБА_1 від 07.02.2006 року про відкриття рахунку з видачею кредитної картки та додані до неї документи.
Позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано до суду оригінал заяви відповідача ОСОБА_1 від 07.02.2006 року про відкриття рахунку з видачею кредитної картки, з якої вбачається, що заява містить відомості щодо прізвища, імя, по батькові позичальника, дати його народження, місця проживання, серії та номеру паспорта громадянина України, коли і ким виданого, підпис позичальника. Зазначені відомості співпадають з відомостями відповідача ОСОБА_1, повідомленими ним в ході судового розгляду даної справи, а також з відомостями його паспорта громадянина України серії СЮ №424287, виданого 13.09.2001 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області, крім дати народження «29.10.1968р.», а не «29.01.1968р.» як було помилково зазначено в заяві позичальника працівником банку при заповненні заяви комп'ютерним шляхом, яку мав вичитати відповідач ОСОБА_1 та звернути увагу працівника банку на цю описку.
До оригіналу заяви відповідача ОСОБА_1 від 07.02.2006 року про відкриття рахунку з видачею кредитної картки було додано копію свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 від 15.04.1999 року з його фотографією та копію його паспорта громадянина України серії СЮ №424287, виданого 13.09.2001 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області, з копією довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 Пологівською міжрайонною державною податковою інспекцією від 10.09.2001 року, зазначені копії документів були завірені підписом відповідача ОСОБА_1 із зазначенням дати «07.02.2006р.», яка співпадає з датою його звернення до позивача з заявою про відкриття рахунку з видачею кредитної картки. А також було додано копію декларації про доходи, одержані з 1 по 31 грудня 2005 року ФОП ОСОБА_1 з підписом відповідача ОСОБА_1 із зазначенням дати «30.01.2006р.».
Зазначені документи, надані позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк»,були досліджені судом в ході судового засіданні і прийняті як належні, допустимі та достатні докази в обґрунтування предявленого до відповідача ОСОБА_1 позову у цій справі, завірені їх копії були залучені до матеріалів справи.
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.3 та ч.4 ст.60 ЦК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Підстави для звільнення відповідача ОСОБА_1 від доказування, передбачені ст.61 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову у цій справі.
Так, на пропозицію суду щодо призначення і проведення у даній справі почеркознавчої експертизи з метою зясування питання про те, відповідачем ОСОБА_1 чи іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_1 в заяві від 07.02.2006 року про відкриття рахунку з видачею кредитної картки, відповідач ОСОБА_1 не погодився, мотивуючи відсутністю у нього коштів на проведення експертизи.
Будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження того, щовідповідач ОСОБА_1 не підписував зазначену заяву від 07.02.2006 року про відкриття рахунку з видачею кредитної картки та не укладав вказаний договір з банком, а також не отримував зазначений кредит у банку та не має зобов'язання по сплаті визначеної позивачем у даній справі заборгованості за цим договором, ним до суду надані не були.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 зобовязаний виконувати свої зобов'язання за вказаним договором від 07.02.2006 року в силу вимог закону та цього договору.
Для вирішення даної справи застосуванню підлягають ст. ст. 526, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.
Крім того, позивач вважає, що до відповідача ОСОБА_1 за порушення зобовязань за даним кредитним договором підлягають застосуванню штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500грн. (фіксована сума) та 1498,57грн. (процентна складова).
До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором б/н від 07.02.2006 року, стягнута заочним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 08.08.2013 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», не погашена, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором та інформацією відділу ДВС Пологівського РУЮ Запорізької області від 19.04.2016 року №6511.
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та неустойки, нарахованих поза строком дії кредитного договору і після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості, є правомірними.
Дані кошти підлягають стягненню на користь позивача у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 509, 525, 526, 546, 549, 551, 599, 610, 611, 625, 629, 1046, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 79, 88, 212, 215, 226 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: