У х в а л а

8 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Буського районного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Львівської філії публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів,

в с т а н о в и л а :

Буський районний суд Львівської області рішенням від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 6 квітня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

14 червня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Буського районного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого і 25 травня 2016 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 4 і 11 лютого, 11 березня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 6 квітня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для визнання договорів недійсними, оскільки оспорювані договори відповідають положенням ЦК України та частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), зокрема: сторони кредитного договору на час його укладення досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, крім того, касаційний суд також погодився з висновками судів про те, що позивачка звернулась з позовом до суду з пропуском позовної давності, про що відповідач зробив відповідну заяву.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 3 лютого 2016 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судами норм процесуального права, які унеможливили встановлення усіх фактичних обставин справи, що мають істотне значення для вирішення спору, зокрема необхідність установити характер спірних правовідносин та норми правозастосування до них;

- в ухвалі від 25 травня 2016 року касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для визнання недійсним правочину з додатками до нього з огляду на те, що під час його укладення позивач не мав реальної змоги надати дійсну оцінку його положенням та наслідкам його укладення; крім того, оспорюваний договір містить несправедливі умови, наслідком яких є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

При цьому правові висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведених судових рішеннях та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю викладеним у постановах Верховного Суду України від 4 і 11 лютого, 11 березня 2015 року висновкам, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеним висновкам.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Львівської філії публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Буського районного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема