РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1676/16-ц

11 жовтня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійник П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернулася до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_3., в якому просить розірвати шлюбу між нею та відповідачем, який було зареєстровано 08.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №248, малолітніх дітей залишити проживати з нею, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, проти задоволення позову не заперечував.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно, обєктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис №248. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей; доньку ОСОБА_4, 2011 року народженя, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Судом встановлено, що позивач та відповідач не проживають як сім'я протягом тривалого часу, вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, сторони не бажають надалі проживати разом однією сім'єю, примирення є неможливим.

Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України).

Згідно зіст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. За час наданий судом примирення між сторонами не наступило.

Що стосується визначення місця проживання дітей, то відповідно до ч 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У даному випадку спору щодо визначення місця проживання дітей немає, а тому місце проживання дітей слід визначити з матір'ю.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову.

У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 105, 110-112 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174,212, 214-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей, задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, за актовим записом № 248 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишити проживати з позивачкою ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяП. В. Олійник