Номер провадження: 22-ц/785/8147/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Гамарц Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, пені, інфляційних втрат та 3% річних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на її користь заборгованості по сплаті аліментів у сумі 5824,33 грн., пені від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.12.2012 року до 01.07.2016 року, включно, у розмірі 5189,89 грн., про стягнення інфляційних втрат від заборгованості по аліментам у розмірі 9613,89 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 1331,83 грн., а всього про стягнення 21959,94 грн.

В обґрунтування позову позивач та її представник посилалась на те, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2000 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 20.03.2000 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач своєчасно і у повному обсязі аліменти на утримання дитини не сплачує. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 24.06.2016 року розмір заборгованості відповідача по аліментам складає 5824,33,00 грн. Розмір пені від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період 01.12.2012 року по 01.07.2016 року, включно, складає - 5189,89 грн. Крім того, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2012 року стягнуто з відповідача на її користь 14005,07 грн. При таких обставинах, з відповідача слід також стягнути суму інфляції заборгованості по аліментам у розмірі 9613,89 грн. та 3% річних від суми заборгованості по сплаті аліментів за період з 12.06.2007р. по 01.08.2016р. у розмірі 1331,83 грн.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на тяжкий майновий стан, та на неможливість сплатити кошти у заявленому позивачем розмірі.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період 01.12.2012 року по 01.07.2016 року включно у розмірі 5189,89 грн. В інших позовних вимогах відмовлено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 17 жовтня 2016 року в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 5824,33 грн., суми інфляції заборгованості по аліментам в розмірі 9613,89 грн., 3% річних суми заборгованості в розмірі 1331,83 грн. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 5824,33 грн., суму інфляції заборгованості по аліментам в розмірі 9613,89 грн., 3% річних суми заборгованості в розмірі 1331,83 грн., а всього стягнути 16770,05 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечував відповідач, посилаючись на відсутність у нього грошових коштів, на те, що за місцем роботи аліменти та заборгованість по аліментам з нього щомісячно стягуються, та що на залишок отримуваних коштів він неспроможний існувати і ще й оплачувати комунальні послуги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в частині вирішення позову щодо стягнення заборгованості по аліментам підлягає задоволенню частково, а у решті - підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.7) Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2000 року, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з 20.03.2000 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10) Із наявного у справі розрахунку заборгованості по аліментам від 24.06.2016 року, встановлено що за рішенням суду від 07.04.2000 року відповідачем не у повному обсязі сплачувались аліменти, внаслідок чого за період з 01.12.2012 року про 01.06.2016 року та за 1 місяць (червень 2016 року), станом на 01.07.2016р., утворилася заборгованість у відповідача перед позивачем у розмірі 5824,33 грн..(а.с.12)

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», і стягнення проводиться державним виконавцем на підставі виконавчого документу відповідно до положень закону, а не на підставі ще одного рішення суду про стягнення заборгованості. За ст.195 ч.4 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Згідно з ч.9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання заборгованості по аліментам лише у разі спору про її розмір.

Вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо розміру заборгованості по аліментам. За поясненням відповідача вказана заборгованість по аліментам на теперішній час стягується з його заробітної плати на підставі виконавчого листа. Натомість позивач просить про повторне ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача за наявності чинного рішення суду про стягнення аліментів від 07.04.2000року. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 5824,33 грн. є по своїй суті повторним стягненням аліментів. Однак наслідком предявлення такої позовної вимоги є не відмова у позові, а закриття провадження у справі на підставі ст.205ч.1п.1 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду про стягнення аліментів, тобто по спору між тими самими сторонами про той самий предмет. А тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, у відповідності зі ст.310 ЦПК України.

Статтею 196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду; одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За наведеним в мотивувальній частині рішення суду розрахунком розмір пені за прострочку сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за період 01.12.2012 року-01.07.2016 року, включно, складає 5189,89 грн..

Та між тим, в частині вирішених судом позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів сторони фактично з рішенням суду погодились. А тому потреби в дослідженні правильності висновків суду першої інстанції щодо стягнення пені колегія суддів не вбачає.

В частині вирішених позовних вимог щодо стягнення втрат від інфляції та 3% річних колегія суддів з висновками суду першої інстанції повністю погоджується.

Вбачається, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів у сумі 12605 грн. та 1000 грн. пені. В апеляційному порядку рішення суду не оскаржувалось. За повідомленням позивача вказане рішення суду у повному обсязі ще не виконано, станом на 01.06.2016р. заборгованість складає 10522,06грн. Наявність судового рішення про стягнення аліментів правової природи стягнутих коштів як аліментів не змінює.

Нормами цивільного кодексу України, зокрема ст. 625 ЦК України врегульовано цивільні правовідносини осіб, передбачена відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, у вигляді обовязку сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Проте правовідносини сторін регулюються нормами сімейного кодексу України, за яким в ст.196 СК України передбачена відповідальність боржника за прострочення сплати аліментів за рішенням суду у формі неустойки (пені), що стягується з боржника у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Іншого виду відповідальності норми сімейного кодексу не передбачають.

А відтак, суд першої інстанції правильно вважав за неможливе стягувати з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми і застосовувати цивільну відповідальність визначену ст. 625 ЦК України.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд повинен був застосувати аналогію закону, зокрема ст.184 ч.2 СК України, та застосувати ст.ст.1,2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у тому числі зі змінами внесеними Законом № 1368-УІІІ від 17.05.2016р., не можуть братися до уваги, оскільки на користь позивача стягнуто аліменти не в твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку. За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» обєктами індексації грошових доходів населення є: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

До обєктів індексації за наведеними нормами матеріального права відноситься виключно розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі. Аліменти, що стягуються з відповідача на користь позивача визначені судом у частці від заробітної плати(відповідача), яка самостійно індексується в порядку визначеному вищезгаданим законом. А відтак, індексація аліментів стягнутих в частці від заробітної плати відповідача, нарахованої з дотриманням вказаного Закону «Про індексацію грошових доходів населення», законом не передбачена. Протилежні доводи позивача в апеляційній скарзі з цього приводу є неспроможними.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягнення заборгованості по аліментам належить скасувати і провадження у справі в цій частині закрити, а у решті, в межах оскарження, на підставі ст.308 ЦПК України рішення суду залишити .

Керуючись ст. ст. 303,307,309,310,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_6 Сєвєрова