Справа №597/713/15-ц
Провадження №2/597/8/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

представника позивачки ОСОБА_1

представників відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Представник позивачки у зміненій позовній заяві та в судовому засіданні просить суд стягнути з відповідачки в користь позивачки грошові кошти в сумі 112115,00 грн. в якості погашення боргу за договором позики від 03.11.2008 року укладеним між ОСОБА_6, як позикодавцем та ОСОБА_7, як позичальником та стягнути з відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі.

Представник позивачки в підтвердження своїх змінених позовних вимог покликається на те, що 25.11.2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб. 03.11.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до даного договору позикодавець ОСОБА_6 передала, а позичальник ОСОБА_7 прийняв у власність грошові кошти в сумі 157296,00 грн., що еквівалентно 21300,00 євро за курсом НБУ на день укладення договору (1 євро = 7,3848 грн.). Позичальник зобов'язався дану суму грошей повернути позикодавцеві до 03.11.2009 року. Того ж дня, 03.11.2008 року між вищевказаними особами було також укладено договір іпотеки, згідно якого іпотечним майном виступав житловий будинок, що розташований в с.Товтри по вул.Лесі Українки 11 Заставнівського району Чернівецької області. Представник позивачки наголошує, що позичені кошти в сумі 21300,00 євро ОСОБА_7 витратив на потреби своєї сім'ї. 26.10.2011 року ОСОБА_7 помер. 11.07.2012 року ОСОБА_6 була складена розписка, якою вона підтвердила, що отримала від ОСОБА_8, яка є представником ОСОБА_4 кошти в сумі 21300,00 євро в рахунок погашення боргу за договором позики від 03.11.2008 року укладеним між ОСОБА_6 та померлим сином ОСОБА_4 ОСОБА_7 Таким чином, як стверджує представник позивачки, ОСОБА_4 самостійно погасила борг за вищевказаним договором позики в повному обсязі для того, щоб заставлене майно - житловий будинок не було витребувано позикодавцем ОСОБА_6, а оскільки позика була витрачена її померлим сином на потреби сім'ї, в тому числі і на потреби ОСОБА_9 позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом про стягнення з останньої зазначеної суми грошових коштів.

Представники відповідачки в судовому засіданні позову не визнали, вважають його безпідставним та необґрунтованим, так як кошти повернуті позикодавцеві ОСОБА_10 за життя сина позивачки і не важливо, що остання їх передавала для цього із-за кордону. Тому такі претензії ОСОБА_4 могла пред'являти до сина та невістки тільки за життя ОСОБА_7, однак ніяк не після його смерті. Крім цього, представник відповідачки ОСОБА_2 наголошує, що у позивачки відсутні підстави для пред'явлення даного позову, так як договір про переведення прав та обов'язків боржника не укладався. Позивачка ОСОБА_4 взагалі не повідомляла відповідачку про те, що якісь кошти повертала ОСОБА_10 та буде їх стягувати з ОСОБА_5 Представник відповідачки ОСОБА_3 також зазначила, що жодної заміни боржника чи кредитора у даному зобов'язанні не відбулось. Така заміна повинна була б укладатись тільки в такій формі, що і договір позики - письмовій.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки та її представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінений позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного:

згідно договору позики від 03.11.2008 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, позикодавець ОСОБА_6 передала, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 157296,00 грн., які зобов'язався повернути протягом одного року.

Згідно договору іпотеки від 03.11.2008 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в забезпечення вимог за договором позики останній передав в іпотеку житловий будинок, що розташований в с.Товтри по вул.Лесі Українки 11 Заставнівського району Чернівецької області.

В судовому засіданні встановлено, зокрема із пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_10 той факт, що ОСОБА_7 позичив у ОСОБА_10 15000,00 євро, а сума 21300,00 євро, що зазначена у договорі позики являється сумою з відсотками за користування грошима.

Відповідачка ОСОБА_5, яка допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що у її покійного чоловіка на момент позики в ОСОБА_10 коштів існував попередній борг, який виник під час його перебування в попередньому шлюбі. Отримавши кошти від ОСОБА_10 він одразу той борг погасив. Перший транш - 4450,00 євро відповідачка погасила своїми власними коштами, які одержала від продажу власного автомобіля. Наступні транші вони гасили з тих коштів, що висилала із-за кордону її мати, а за ті кошти що висилала також із-за кордону мама ОСОБА_7 вони жили. Від батьків ОСОБА_11 вони факт існування боргу приховували, це стало відомо тоді коли приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_10 до батька ОСОБА_11 і повідомили про невчасні платежі. Відповідачка стверджує, що позика була повністю погашена за життя її чоловіка, однак документально це не було тоді зроблено, оскільки ОСОБА_10 постійно проживає в Німеччині, передача кошів проходила через ОСОБА_12

ОСОБА_10 у своїх поясненнях наданих в судовому засіданні вказала, що відповідачка та її чоловік позичили в неї 15000,00 євро, а з відсотками 21300,00 євро. Перший платіж сім'я ОСОБА_7 повернули в розмірі 4450,00 євро, які були виручені від продажу автомобіля Опель. Це був єдиний транш, який надійшов вчасно. Рік минув, а гроші їй не повернули, тоді вона звернулась до ОСОБА_7 і зрозуміла, що він не має змоги погасити борг. Вимушена була звертатись до його батьків. Через деякий час з нею зв'язалась телефоном мама ОСОБА_7 із-за кордону та повідомила, що гасити борг буде вона, висилаючи гроші сину, а той в свою чергу буде їх приносити ОСОБА_10 ОСОБА_13 помер і на той час існував борг у сумі не більше 2000,00 євро. Ці гроші їй через якийсь час принесла ОСОБА_8 від ОСОБА_4, якій свідок надала розписку в якій вказавши суму 21300,00 євро мала на увазі, що борг повністю погашений. Свідок стверджує, що їй достеменно відомо, що всю суму боргу за виключенням 4450,00 євро повернула мати ОСОБА_7 їй через ОСОБА_12

На звороті договору позики від 03.11.2008 року містяться рукописні записи виконані, як ствердив свідок ОСОБА_12 ним та ОСОБА_10 про факт повернення коштів ОСОБА_7 ОСОБА_10, з зазначенням дат, сум та підписів, а саме: 15.09.2009 року - 4450,00 євро; 30.11.2009 - 1700,00; 28.12.2009 - 1000,00; 26.01.2010 - 2300,00; 16.02.2010 - 3200,00; 26.03.2010 - 800,00; 23.04.2010 - 1000,00; 31.05.2010 - 1000,00; 31.08.2010 - 1000,00; 27.09.2010 - 1200,00; 22.12.2010 - 2000,00; 15.02.2011 - 1650,00.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-МИ №099161 від 27.10.2011 року ОСОБА_7 помер 26.10.2011 року.

З рукописних записів на договорі позики вбачається, що всю суму боргу 21300,00 євро було погашено ОСОБА_7 за життя.

Дану обставину також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, який пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням посприяти в позиці. Він порадив йому ОСОБА_10 Свідку відомо, що остання позичила ОСОБА_7 гроші, однак він не знає скільки. Розрахунок проводився через нього, так як ОСОБА_10 більше часу проживає за кордоном. ОСОБА_7 приносив кошти йому і про це він зазначав на договорі позики, ставивши дату, суму грошей та свій підпис. ОСОБА_13 коли приїздила в Україну ОСОБА_10 вона поряд ставила свій підпис про одержання від нього грошей. Свідку відомо, що всю суму ОСОБА_7 погасили ще за життя ОСОБА_7, однак це частково були гроші які висилала із-за кордону ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що йому відомо про борг ОСОБА_7 перед ОСОБА_10 і про те, що кошти на його повернення висилала ОСОБА_7 мати. Останній платіж, який від ОСОБА_4 ОСОБА_10 приносила його дочка ОСОБА_8 становив 1,5-2 тисячі євро.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив факт позики його сином ОСОБА_7 в ОСОБА_10 коштів, однак ні суми позики ні часток її погашення не знає. Йому лише відомо, що його дружина висилала сину та невістці кошти на життя, частину з яких вони спрямовували на погашення боргу.

Розписку від 11.07.2012 року надану ОСОБА_6 про те, що вона отримала від ОСОБА_8 як представника ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу ОСОБА_7 за договором позики від 03.11.2008 року грошові кошти в сумі 21300,00 євро, суд приймає як доказ повернення боргу взагалі, однак враховує наступне: достовірність фактів викладених у ній спростовано показам свідка ОСОБА_10, яка пояснила, що вказавши суму 21300,00 євро мала на увазі, що борг повністю погашений. В день написання розписки ОСОБА_8 повернула їй не більше 2000,00 євро.

Відповідно до ст.ст.520, 521 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст.513 ЦК України.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст.513 ч.1 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що переведення боргу за договором позики укладеним 03.11.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відбувалось.

Правочину в письмовій формі, щодо заміни боржника за вищевказаним договором позики сторони не вчиняли.

За життя ОСОБА_7 жодних претензій майнового характеру як до нього так і до його дружини - відповідачки по справі позивачка ОСОБА_4 не пред'являла, хоча і встановлено, що певну частину коштів на погашення існуючого в її сина боргу перед ОСОБА_10 висилала із-за кордону саме вона.

Факту позики покійним чоловіком грошей в ОСОБА_10 відповідачка не заперечує, як і не заперечує того, що їм гроші висилала мати ОСОБА_7 - позивачка по справі, однак наполягає, що в повній мірі борг був погашений ще за життя її чоловіка. На той час жодних претензій матеріального характеру стосовно даного боргу позивачка до неї не мала.

Тому, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що оскільки належним чином оформленої відповідно до вимог закону заміни боржника у зобов'язанні (переведення боргу) не відбулось у задоволенні даного зміненого позову слід відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог, так як позивачка за життя сина погашаючи його борг перед ОСОБА_10 таким чином допомагала йому у вирішенні фінансових проблем та запобігала таким чином зверненню стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що є цілком природнім проявом материнської турботи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Враховуючи положення ст.213 ЦПК України, згідно яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, суд вважає, що виконав всі вимоги цивільного судочинства та вирішив дану справу згідно із законом. Рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.513, 520, 521 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні зміненого позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Олексіївнипро стягнення боргу відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя

ОСОБА_16