Справа №442/238/16-ц
Провадження №2/442/417/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.,

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») в особі Дрогобицького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, про повернення строкового банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить Уповноважену особі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Укрінбанк» внести його в перелік вкладників, якому ПАТ «Укрінбанк» заборгував 15000 доларів США та 10000 євро матеріальної шкоди, 5919 доларів США 43 центи та 3946 євро 28 процентів пені та виплатити йому відшкодування коштів за вкладами в розмірі граничної суми відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в розмірі 200000 гривень.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.02.2015 року в м.Трускавці між ним та відповідачем в особі головного менеджера Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» були підписані заяви-договори №10-2323686 та №10-2323687 про розміщення банківських вкладів у зазначеному банку з відкриттям вкладних (депозитних) рахунків з умовами, викладеними в копіях заяв-договорів. Предметом договорів є розміщення банківського вкладу в сумі 15000 доларів США на термін з 02.02.2015 року по 06.04.2015 року, а також на суму 10000 євро на термін з 02.02.2015 року по 06.04.2015 року відповідно. Вказані кошти були внесені ним в касу Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» 02.02.2015 року. В квітні 2015 року по закінченню терміну договорів він звернувся до Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» в м.Трускавець з просьбою повернути йому його кошти, проте отримав відмову з покликанням на те, що у банку тимчасово відсутні кошти. Через це його попросили зачекати деякий час. У вересні дізнавшись про ліквідацію банку, він повторно звернувся із заявою про повернення йому коштів, на що йому було повідомлено, що йому були кошти видані і заборгованості перед ним немає. Дані кошти були перераховані на депозитний рахунок невідомої йому особи ОСОБА_3 в гривневому еквіваленті. Вказує, що заяви на видачу готівки він не писав та вказаних коштів не отримував. Окрім цього, просить стягнути штрафні санкції за порушення договірних зобовязань в розмірі 5919,43 доларів США і 3946,28 євро.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак подав до суду заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, що 02.02.2015 року позивачем було подано відповідачеві ОСОБА_4 про розміщення банківського вкладу №10-2323686 на суму 15000 доларів США зі сплатою 9,5% річних на термін з 02.02.2015 року по 06.04.2015 року, а також ОСОБА_4 про розміщення банківського вкладу №10-2323687 на суму 10000 доларів США зі сплатою 8,5% річних наа термін з 02.02.2015 року по 06.04.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою.

Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку.

Частиною 2 ст.1060 ЦК України також передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Таким чином, зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договорів.

24.12.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 р. По 24.03.2016 р. (включно).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Однак, станом на день звернення до суду, відповідачем не виконано в повному обсязі умов вищезазначених договорів та не повернуто вищевказані кошти позивачу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором чи законом (зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди).

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003р., банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст.2 цього Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується ОСОБА_2 стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п.6 ст.2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тому, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вказаного Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації визначені ст.36 вказаного Закону України.

Відповідно до ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст.52 Закону України "Про банки та банківську діяльність", та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими ОСОБА_2.

Частиною 8 ст. 91 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги про зобов'язання банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Частиною 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюються на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується ОСОБА_2.

Враховуючи те, що позивач визначив штрафні санкції за період до введення тимчасової адміністрації, а тому суд вважає позовні вимоги позивача про внесення його в перелік вкладників, якому ПАТ «Укрінбанк» заборгував 15000 доларів США та 10000 євро матеріальної шкоди, 5919 доларів США 43 центи та 3946 євро 28 процентів пені підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Щодо виплати йому відшкодування коштів за вкладами в розмірі граничної суми відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в розмірі 200000 гривень, суд вважає що позов в цій частині також підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції на час вирішення спору, ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед вкладниками здійснюється у спосіб, визначений цим Законом.

Частиною другою цієї статті встановлено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 9326,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Уповноваженій особі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») внести ОСОБА_1 в перелік вкладників, якому ПАТ «Укрінбанк» заборгував 15000 (пятнадцять тисяч) доларів США та 10 000 (десять тисяч) євро матеріальної шкоди, 5 919 (пять тисяч девятслт девятнадцять) доларів США 43 центи та 3 946 (три тисячі девяносто сорок шість) євро 28 центів пені.

Виплатити ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладами в розмірі граничної суми відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в розмірі 200 000 (двісті тисяч гривень) 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») на користь держави судові витрати в сумі 9326 (девять тисяч триста двадцять шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.