Справа № 186/462/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демиденка С.М.

секретар - Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом № 151.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він 22 вересня 2001 року вступив до шлюбу з відповідачкою, їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом № 151. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні.

Сімейне життя з відповідачкою в них не склалося. В сім'ї стали виникати сварки, через те, що відповідачка хотіла жити в Криму за місцем своєї реєстрації, а він не міг там працевлаштуватися без реєстрації, хоча і намагався, і жив за місцем свого проживання в м.Першотравенську, що з часом переросло у взаємну неприязнь. Вони, майже через рік після реєстрації шлюбу, стали проживати окремо, так як відповідачка поїхала від нього і не бажала жити з ним однією сім'єю, інколи вони зустрічалися, він провідував дитину, відповідачка також приїжджала до нього з дитиною на нетривалий час, однак назвати це сімейним життям не можливо, тобто вже 13 років не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини.

Примирення між ними неможливе, оскільки їх сімейне життя не налагоджується вже тривалий час, ні в чому не можуть дійти згоди.

Окремо зазначає, що відповідачка проживає на тимчасово окупованій території з іншим чоловіком, тобто створила там нову сім'ю. При таких взаємовідносинах, які склалися між ними, поновлення шлюбних відносин неможливе. Просить шлюб з відповідачкою розірвати.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовними вимогами згідна, просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище ОСОБА_3.

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідачка проживає на тимчасово окупованій території України, а позивач в грудні 2014 року отримав травму на виробництві, висновком МСЕК йому встановлено 20% втрати працездатності по черепно-мозковій травмі, він продовжує лікування, стан його здоров'я незадовільний, що підтверджується копією довідки МСЕК та виписками з історії хвороби, епікризами.

Тому, відповідно ч.2 ст.110 ЦПК України, справа підсудна даному суду.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні.

Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Копією свідоцтва про одруження від 22 вересня 2001 року підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 одружилися, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом № 151. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_1.

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 15 травня 2002 року підтверджується, що сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Майнового спору сторони не мають.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розлучення, відповідачці слід залишити прізвище ОСОБА_3.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи, що позивач в позовній заяві не просить покласти судові витрати на відповідачку, то суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідачки по справі.

Керуючись ст. ст. 60, 212 ЦПК України, ст. ст.3,24, 110-112 СК України, - суд

ВИРІШИВ:

Розірвати зареєстрований 22 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом № 151, шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем смт. Петропавлівка, Дніпропетровської області, громадянином України та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою м.Ялта, Крим, громадянкою України, залишивши відповідачці після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.М.Демиденко