Справа №490/4004/15-ц 13.01.2016 13.01.2016 13.01.2016
Провадження №22-ц/784/77/16
Провадження №22-ц/784/77/16
Справа №490/4004/15-ц
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 24 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.,

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Гордійчук С.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 року за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (далі - ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання.

Позивач зазначав, що відповідачі проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

Посилаючись на те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» свої зобов'язання виконало, а відповідачі спожиті послуги теплопостачання тривалий час не оплачують, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів суму заборгованості за період з 1 вересня 2008 року по 1 лютого 2015 року у розмірі 2852 грн. 05 коп., інфляційних втрат у розмірі 923 грн.61 коп. та 3% річних у розмірі 255 грн.52 коп., а всього 4031 грн.18 коп.

В подальшому, у звязку із погашенням відповідачами основного боргу, ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» зменшило позовні вимоги та просило стягнути з відповідачів на їх користь збитки від інфляції у розмірі 923грн.61коп. та 3% річних у розмірі 255 грн.52 коп.

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на те, що оскільки сума основного боргу ними погашена, то відсутні підстави для стягнення збитків від інфляції та 3% річних. Просили застосувати позовну давність.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» 923грн.61коп. збитків від інфляції та 3% річних у розмірі 255 грн.52 коп. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неврахування судом обставин, на які він посилався, заперечуючи проти позову, та того факту, що він не є власником квартири, до якої позивач постачає теплову енергію, просив рішення суду скасувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» обовязком споживача житлово-комунальних послуг є, зокрема, оплата цих послуг у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 630 від 21.07.2005р., також зазначено про обовязок споживача вчасно оплачувати послуги в установлені договором строки.

Пунктом 18 вказаних Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Сама по собі відсутність підписаного сторонами договору не є безумовною підставою для відмови виконавцю житлово-комунальних послуг у стягненні заборгованості за надання таких послуг, оскільки згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживать за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та є споживачами послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». Згідно довідці ТОВ ЖЕК «Соляні» разом із ними у даній квартирі проживають їх неповнолітні діти ОСОБА_7, 14.07.1998р.н., ОСОБА_8, 14.02.2001р.н., ОСОБА_9, 02.06.2003р.н., ОСОБА_10, 18.05.2007р.н. (а.с. 13).

ОСОБА_6 є власником особового рахунку з вказаних послуг.

Відповідно до розрахунку заборгованості по оплаті послуг за теплопостачання та підігрів питної води в період з вересня 2008 року по лютий 2015 року надані ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» послуги за адресою АДРЕСА_1, оплачувались нерегулярно та не у повному обсязі, в звязку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 2852грн. 05коп. (а.с. 5-6).

Ухвалою судді Центрального районного суду м. України від 30 вересня 2014 року скасовано судовий наказ, що був виданий на підставі заяви ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості, поданої до суду 30 липня 2013 року (а.с. 18).

Після звернення ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з даним позовом до суду ОСОБА_6 була сплачена основна заборгованість за послуги з теплопостачання: 30 червня 2015 року -200 грн., 17 серпня 2015 року - 1000 грн. та 16 вересня -1500 грн. (а.с. 46-49).

За таких обставин та з огляду на вищевикладені вимоги закону, суд дійшов правильного висновку, що оскільки відповідачка оплачувала отримані послуги з теплопостачання не своєчасно, заборгованість має стягуватись з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення кожного щомісячного платежу, а також може нараховуватись три проценти річних від простроченої суми таких платежів.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про те, що обов'язок по сплаті збитків від інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми має бути покладено на обох відповідачів в солідарному порядку.

Так, відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями.

Таким чином, правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. Положення ж статей 160 та 162 ЖК УРСР поряд з положеннями глави 58 ЦК України регулюють правовідносини з найму житлового приміщення, тобто речові права на чуже майно, а тому зазначені норми права не підлягають застосуванню до правовідносин з утримання власниками належного їм на праві приватної власності майна, зокрема щодо сплати комунальних послуг.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі № 6-734цс15.

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 20 жовтня 2005 року та відповідного витягу про право власності на зазначене майно власником цієї квартири є ОСОБА_6 (а.с. 75-76).

За таких обставин, обов'язок по сплаті заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми боргу не може бути покладено на ОСОБА_4, який не є власником квартири АДРЕСА_2.

Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_4, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні даних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стосуються розміру відповідальності ОСОБА_6, яка в апеляційному порядку рішення суду не оскаржувала.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_4, - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволені позовних вимог, заявлених обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_4, -відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя: З.Л. Шолох

Суддя Т.С. Довжук