АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1039/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 24 Смоляр А.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБородійчука В. Г. , Карпенко О. В.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань , -

в с т а н о в и л а :

18 грудня 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань, посилаючись на те, що вона є власницею АДРЕСА_1

19 вересня 2014 року між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобов'язань на основі якого, у той же день, сервісною службою у її квартирі було встановлено систему водоочистки IF50, загальною вартістю з установкою 1950 грн.

Позивач зазначає у позові, що обладнання по причині технічного дефекту почало протікати, внаслідок чого було затоплено квартиру нижнього поверху НОМЕР_1

23 вересня 2014 року прибув майстер сервісної служби і виконав відповідні ремонтні послуги, після чого система водоочищення почала працювати у нормальному стані.

У ніч з 23 на 24 вересня 2014 року близько 02:30 год. на обладнанні знову утворилось протікання води, внаслідок чого було затоплено її квартиру та квартири № НОМЕР_4 та НОМЕР_2. Після чого були складені акти про затоплення квартири НОМЕР_2 від 24 вересня 2014 року та квартири НОМЕР_3 від 24 вересня 2014 року, де було встановлено факт затоплення та пошкодження майна. У акті про затоплення квартири НОМЕР_3 вказано, що комісією встановлено причину затоплення квартир НОМЕР_3, НОМЕР_2 та НОМЕР_4, а саме : протікання води на системі водоочищення IF50.

Позивач вказує, що внаслідок протікання водоочищувача, власнику квартири НОМЕР_2 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 6756,46 грн., яку за вимогою власника вона має відшкодувати. В результаті протікання водоочищувача її квартирі були завдані збитки покриттю підлоги на суму його вартості в розмірі 2500 грн. та майну, що знаходилось в квартирі на момент затоплення, а саме: 2 килими, підставка для взуття, загальною вартістю 1800 грн.

Також позивачу ОСОБА_8 було завдано моральної шкоди, яка виразилася у психологічному навантаженні та душевних стражданнях, спричинених збитками її квартирі, знищенням майна та грошовими вимогами сусідів, що спричинено поломкою водоочищувача. В позивача підвищився тиск і почалися головні болі, в результаті чого ОСОБА_8 знаходилася під наглядом лікаря. Так як відповідачем ФОП ОСОБА_6 не було здійснено жодних відшкодувань, ОСОБА_8 змушена була звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з ФОП ОСОБА_6 шкоду завдану її майну в розмірі 4300 грн.; вартість системи водоочищення та установки в розмірі 1950 грн. Зобов'язати відповідача відшкодувати збитки заподіяні затопленням квартири НОМЕР_2 у розмірі 6756,46 грн. Компенсувати їй моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2016 року позов ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань - задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8, сплачені відповідно до договору № 315 від 19 вересня 2014 року кошти в сумі 1950 грн., шкоду, завдану залиттям квартири в сумі 4300 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього 8250 грн.

В частині стягнення збитків, заподіяних затопленням квартири НОМЕР_2 у розмірі 6756,46 грн. відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2016 року у задоволенні заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2016 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_8 Стягнути з позивача судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції слід змінити, скасувавши в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 4300 грн., ухваливши в цій частині нове рішення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Задовольняючи частково позовні вимоги, та стягуючи з відповідача сплачені відповідно до договору № 315 від 19 вересня 2014 року кошти в сумі 1950 грн., суд першої інстанції виходив з того, що порушені права позивача підлягають захисту, оскільки позивач на відміну від відповідача дотрималася всіх умов договору, тому з відповідача слід стягнути суму, оплачену позивачем за фільтр відповідно квитанції на підставі договору № 315 від 19 вересня 2014 року в розмірі 1950 грн., оскільки відповідно ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів» шкода завдана внаслідок недоліків продукції відшкодовується відповідно до закону.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що підлягає до стягнення з відповідача сума збитків, завданих майну позивача, внаслідок затоплення її квартири по причині технічного дефекту обладнання, яке було встановлено представником відповідача, в розмірі 4300 грн.

Також суд вважав, що саме з боку відповідача були незаконні та винні дії, які спричинили позивачеві моральну шкоду. Суд послався на те, що по причині технічного дефекту обладнання, встановленого відповідачем, квартиру позивача та сусідні з нею квартири було двічі затоплено, постраждало її майно та чуже майно, через що двічі позивач зазнавала душевних страждань через несправність обладнання. Судом взято до уваги похилий вік та поважний статус позивача, яка серед ночі під час затоплення квартири самотужки намагалася ліквідувати наслідки аварійної ситуації, черпаючи відром воду до ранку. Внаслідок чого її стан здоров'я значно погіршився, позивач постійно перебуває під наглядом лікаря, що підтверджується виписками з амбулаторних карт, доданих до матеріалів справи.

Позивач, маючи похилий вік, заплативши певні кошти, не досягла по вині відповідача того результату, який мала отримати при належному виконанні умов договору, вимушена була неодноразово звертатися до відповідача, але її звернення були залишені без належного реагування, що спричинило їй значні моральні страждання, створювало різноманітні незручності в її особистому житті, а тому суд вважав, що за таких обставин є всі підстави для стягнення моральної шкоди, яка судом оцінена у розмірі 2000 грн. та задоволена частково.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 4300 грн., оскільки даний висновок є помилковим, таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону, так як позивачем не доведено завдання їй відповідачем шкоди саме в такому розмірі.

В іншій частині часткового задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції .

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 19 вересня 2014 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобов'язань № 315.

На підставі даного договору, того ж дня, сервісною службою у квартирі позивача ОСОБА_8 було встановлено систему водоочистки IF50, загальною вартістю 1950 грн.

Згідно п. 3.1. договору, «Замовник» зобов'язаний: вести експлуатацію пристрою водоочисного пристрою відповідно до рекомендацій «Виконавця» і техніко-експлуатаційних характеристик виробника, зазначеними в «Керівництві по експлуатації»;

Пунктом 3.2. договору визначено, що «Виконавець» зобов'язаний: усувати виникаючі несправності обладнання протягом трьох діб з моменту отримання про це повідомлення «Замовника»; сумлінно і якісно виконувати взяті на себе за договором зобов'язання; у разі необхідності провести ремонтні роботи і неможливості провести їх в місці установки, надати «Замовнику» аналогічну систему в тимчасове користування на весь термін ремонту.

Згідно п. п. 4.2., при порушенні «Виконавцем» порядку усунення виникаючих несправностей, передбаченого в п. п. 1.2., 1.4. цього договору, «Замовник» має право в будь-який час протягом трьохмісячного терміну після порушення, без попереднього повідомлення, в односторонньому порядку розірвати цей договір.

Крім того, п. п. 5.1. та 5.2. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом трьох років. Якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону в письмовому вигляді про своє бажання розірвати цей договір за тридцять днів до скінчення його терміну, то його дія пролонговується на той же термін.

Сторони договору мають право його розірвати за взаємною згодою, при цьому ініціатор розірвання договору попереджає про це іншу сторону за 10 днів до розірвання договору. У разі відмови «Замовника» від «Сервісного обслуговування», тобто заміни фільтруючих елементів, в усному або письмовому вигляді, «Виконавець» право розірвати цей договір в односторонньому порядку, без повідомлення про це «Замовника».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що сторони досягли згоди та уклали договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобов'язань, однак через два дні після встановлення системи водоочищення, по причині технічного дефекту, обладнання почало протікати, внаслідок чого було затоплено квартиру нижнього поверху НОМЕР_1

Майстром сервісної служби 23 вересня 2014 року було усунуто дефект обладнання. Однак, з 23 на 24 вересня 2014 року на обладнанні знову утворилось протікання води, внаслідок чого було затоплено квартиру позивача та квартири № НОМЕР_4, НОМЕР_2, що розташовані нижче під квартирою позивача.

Згідно даних акту від 22 вересня 2014 року, затвердженого головою ОК «ЖБК № 307» Сердюк В.І., в квартирі НОМЕР_3, належній ОСОБА_8, затоплено полове покриття, кімнати, кухні і коридору; намокання килимових покриттів, кухонних меблів, особистих речей та пошкодження телефонної мережі.

Вказаним актом встановлено, що причиною затоплення даної квартири є протікання водяного фільтру, встановленого відповідачем.

Аналогічного змісту є акт від 24 вересня 2014 року, також затверджений головою ОК «ЖБК № 307» Сердюк В.І.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі.

У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення на користь ОСОБА_8 шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 4300 грн., не врахував, що з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тому суд дійшов помилкового висновку про стягнення 4300 гривень на користь позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивачу завдано шкоди, саме в розмірі 4300 грн., оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження вартості пошкодженого майна внаслідок залиття квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В зв'язку із чим рішення суду підлягає зміні та скасуванню в цій частині щодо задоволення вимог позивача про стягнення 4300 гривень та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про стягнення з ФОП ОСОБА_6 шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 4300 грн.

Колегія суддів вважає, що не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що позивач не просила у позовній заяві розірвати договір на сервісне обслуговування, чи договір купівлі-продажу системи водоочищення, а отже немає жодних підстав для стягнення з відповідача вартості системи водочищення в розмірі 1950 грн., адже договір купівлі-продажу не є розірваним, товар продавцю - відповідачу не повернуто, оскільки статтею16 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачено, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії договору на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобов'язань № 315 від19 вересня 2014 року ( а. с. 8) в графі «Виконавець « не зазначена повністю адреса виконавця, оскільки не вказано місто чи інший населений пункт, куди має звертатись в разі потреби замовник, яким є позивач ОСОБА_8

За таких обставин, права позивача ОСОБА_8 як споживача порушено відповідачем, так як вона позбавлена можливості звертатись в разі потреби до відповідача за виконанням умов договору на сервісне обслуговування водоочисної системи IF50, що було і вірно враховано судом першої інстанції при задоволенні вимог про стягнення коштів в розмірі 1950 гривень.

Також не підлягають до задоволення посилання апелянта про те, що моральна шкода стягнута з відповідача нічим не підтверджена, тому в її задоволенні слід відмовити, вважає апелянт.

Колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_8 має право на стягнення моральної шкоди, яка судом задоволена частково, не в розмірі 10000 гривень, як просила позивач, а в сумі 2000 гривень, оскільки судом вірно встановлено обставини, за яких позивачу була заподіяна і моральна шкода, та з врахуванням вимог розумності і справедливості , судом визначено саме розмір моральної шкоди 2000 гривень. Доводи апелянта спростовуються вимогами чинного законодавства, а саме статтею ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга представника ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні, із скасуванням рішення в частині задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 4300 грн., оскільки судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обов'язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_6 щодо стягнення 4300 гривень слід відмовити. В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позивач ОСОБА_8 звільняється від сплати судового збору при подачі позову, так як посилається на порушені права споживача, то з відповідача ФОП ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції допустився помилки щодо стягнення судових витрат, одночасно вказавши про стягнення судового збору в сумі 243, 60 грн. на користь позивача ОСОБА_8 та держави. Тому правильним слід вказати про стягнення з відповідача судового збору на користь держави в сумі 243, 60 грн.

З врахуванням лише частково задоволених вимог апелянта, та залишення в решті без зміни рішення суду першої інстанції , на користь апелянта пропорційно до задоволених вимог судові витрати не стягуються з позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань змінити, скасувавши в частині задоволення позовних вимог щодо відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 4300 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_8 у задоволенні позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири в сумі 4300 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :