Справа № 128/2861/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Шеванюк О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, за участі третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та стягнення моральної шкоди та визнання незаконною ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.06.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, за участі третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та стягнення моральної шкоди та визнання незаконною ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.06.2016 року.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про розгляд позовної заяви за його відсутності.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області направив до суду письмову заяву про розгляді справи у відсутність їх представника.

Третя особа Державна казначейська служба України повідомлена належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку, що провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, так як дана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до п.1 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального Кодексу України (далі- ЦПК України), суддя закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція щодо даної категорії судових спорів викладена у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-2089цс15 від 24 лютого 2016 року.

Згідно до ч.ч.1,2 ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п'ятого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) від 23 травня 2001 року N 6-рп/2001, вбачається, що положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України ( в редакції 1963 року) про те, що судам не підвідомчі скарги "на акти і дії службових осіб суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження", що треба розуміти так, що судами не розглядаються скарги громадян у порядку, передбаченому главою 31-А цього Кодексу, на акти і дії суддів, пов'язані із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством України. Акти, дії або бездіяльність осадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені громадянами в судовому порядку відповідно до глави 31-А Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Аналогічне розяснення міститься і у п.22 розяснень Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 8 від 20 травня 2013 року.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Суд враховує, що ухвала, яка э предметом оскарження ухвалялася судовим органом при здійсненні обовязків щодо здійснення правосуддя, а тому є процесуальним актом суду.

Оскільки, заявлена позивачем позовна вимога про стягнення з Жмеринского суду через Державний бюджет України на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 гривень є похідною від заявленою позивачем вимоги щодо визнання ухвали суду незаконною, а сутність прийнятого рішення за даною вимогою щодо стягнення моральної шкоди залежить від того, чи буде задоволена вимога щодо визнання судового акту незаконним, тому суд вважає за необхідне закрити провадження по справі за обома вимогами.

Керуючись п. 1, ч. 1, ст.205 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, за участі третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та стягнення моральної шкоди та визнання незаконною ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.06.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.А. Ганкіна