БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2105/16-ц
Провадження № 2/497/900/16
26.12.2016 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря Ковтун О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. 25 Серпня, № 34, м. Болград, Одеська область на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2008 року. В зазначеному будинку зареєстрована його донька, відповідачка ОСОБА_2, але не проживає в ньому вже більше року. На теперішній час позивачу потрібно продати будинок, а нові власники мають намір оформити субсидії, тому є необхідність визнати його доньку такою, що втратила право користування цім житловим будинком.
В судове засідання позивач не прибув, був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.34,35). Надав до суду заяву, яким підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та справу розглянути у його відсутність (а.с.48).
Відповідачка до суду не прибула. Про час та місце розгляду повідомлялася за адресою свого постійного місця реєстрації: вул. 25 Серпня, № 34, м. Болград, Одеська область (а.с.37), та повідомлення повернулися без вручення з відміткою за спливом терміну зберігання (а.с.38).
На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідачка була повідомлена через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 228 (5848) від 03.12.2016 року (а.с.46) та газеті «Одеські вісті» № 96 (4919) від 06.12.2016 року (а.с.47).
Третя особа Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.36). Надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.49,50).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.48).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 34, по вулиці 25 Серпня, м. Болград, Одеська область, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 8727, технічного паспорту КП «Болградське бюро технічної інвентаризації (а.с.7-12).
Згідно інформації Болградського РС ГУДМС України в Одеській області від 24.11.2016 року № 5129 відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24 березня 2000 року (а.с.37).
Аналогічна інформація значиться в домовій книзі на назване домоволодіння (а.с.13-15).
З акту опиту сусідів № 183 від 21.11.2016 року, складеного Болградською міською радою Одеської області вбачається, що відповідачка за адресою: вул. 25 Серпня, № 34, м. Болград, Одеська область - не проживає більше одного року (а.с.33).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з положеннями ЖК УРСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України). Об'єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла.
Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Законом, на який зроблено посилання в частині першій статті 405 ЦК України, не може бути ЖК УРСР. Застосування положень ЖК УРСР до цих відносин не виключається. Але переважно підлягають застосуванню норми глави 32 ЦК України. Це зумовлено тим, що для регулювання відносин між власником житла та членами його сім'ї законодавець використав правову конструкцію (сервітут).
Тому, хоча положення житлового законодавства і підлягають переважному застосуванню до житлових відносин на підставі статті 3 ЖК УРСР до правовідносин із приводу сервітуту вони можуть застосовуватись лише за аналогією. З урахуванням цього суд дійшов висновку, що стосовно права члена сім'ї власника житла на користування ним, чинним є правило частини першої статті 405 ЦК України, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім'ї.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім'ї, право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
До поважних причин закон може віднести строкову службу в армії, навчання, робота за кордоном, лікування, тривалі відрядження, тощо. Власник житла і член його сім'ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Однак, судом встановлено, що відповідачка не проживає в належному позивачу будинку на протязі останніх трьох років, оскільки вона виїхала на постійне місце проживання в іншу країну. Тобто відсутні будь-які поважні причин, що могли б перешкоджати відповідачці проживати в названому будинку. Майна відповідачки в цьому будинку також немає. Поштову кореспонденцію надіслану на імя відповідачки за адресою: вул. 25 Серпня, №34, м. Болград, Одеська область, нею отримано не було (а.с.38-39).
Будь-яких прав на зазначений будинок відповідачка на даний час не має. Після спливу тривалого часу вона відмовляється добровільно знатись з реєстрації, не має наміру повертатися до України, що порушує його, позивача права та перешкоджає реалізації права власності у повному обсязі.
За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України підлягають задоволенню.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Керуючись ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223-228, 294 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
ОСОБА_2, 26 березня1982 року народження, громадянку України, визнати такою, що втратила право на користування житловим будинком розташованим за адресою: вулиця 25 Серпня, № 34, м. Болград, Одеська область.
Зобовязати Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, за адресою: вулиця 25 Серпня, № 34, м. Болград, Одеська область.
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Болградського районного суду Одеської області про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В.Кодінцева