Справа № 301/1331/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, стягнення надмірно сплачених коштів, визнання кредитних зобов'язань виконаними в повному обсязі та визнання кредитного договору припиненим за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства КБ «Надра» на рішення Іршавського районного суду від 3 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

3 червня 2013 року ПАТ КБ «Надра» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору від 14 березня 2006 року № 164/03-2006, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, останньому було надано кредит в розмірі 8000,00 доларів США зі сплатою 11,00% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту до 11 березня 2011 року.

Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку із чим, станом на 09 квітня 2013 року розмір заборгованості становить 10 951,66 доларів США, що еквівалентно 87536,64 гривні по курсу НБУ, з яких: 1 653,25 доларів США, що еквівалентно 13214, 43 грн. - заборгованість по кредиту; 421,50 доларів США, що еквівалентно 3369,06 грн. - заборгованість по відсотках; 229,27 доларів США, що еквівалентно 1832,59 грн. - заборгованість по комісії; 7847,64 долари США, що еквівалентно 62726,17 грн. - пеня за порушення строку сплати платежів; 800 доларів США, що еквівалентно 6394, 40 грн. - штраф.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання надала в іпотеку Банку житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 75,9 кв.м., житловою - 35,4 кв.м., що знаходиться в м. Іршава по вул. Борканюка, 27, Закарпатської області, й належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідачам Банком було направлено претензійні листи з вимогою погасити борг по кредиту, однак заходів до погашення заборгованості в добровільному порядку ними не вжито.

Посилаючись на вказані обставини, Банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 10 951,66 доларів США, що еквівалентно 87 536,64 грн. по курсу НБУ, звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути з відповідачів солідарно 2 053,08 грн. судового збору.

15 липня 2013 року представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ПАТ КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, стягнення надмірно сплачених коштів, визнання кредитних зобов'язань виконаними в повному обсязі та визнання кредитного договору припиненим.

Зустрічний позов мотивовано тим, що по Кредитному договору від 14 березня 2006 року № 164/03-2006 ОСОБА_1 станом на 17 січня 2011 року сплатив Банку кошти в сумі 11 820 доларів США. У червні 2013 року зі змісту позовної заяви йому стало відомо, що Банк безпідставно здійснював одностороннє утримання зі сплачених ним коштів пеню в сумі 962,02 доларів США.

Вважає несправедливими умови п.п. 3.3.2 та 3.3.3 п.п.. 3.3 кредитного договору, відповідно до яких Банк щомісячно утримував комісію в розмірі 0,50 % від суми кредиту. Банк при укладенні кредитного договору з ануїтетними платежами не надав йому розрахунків загальної вартості кредиту, додаткових витрат, а також графіку платежів.

Також вважав несправедливими умови, що зазначені в п.п. 3.3.2, відповідно до яких щомісячна мінімальна сума платежу складає 197,00 доларів США з урахуванням щомісячної комісії 0,50 % від суми кредиту, оскільки за розрахунками відповідача така щомісячна мінімальна сума відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1,4 даного кредитного договору повинна становити 173,95 доларів США, виходячи із ставки 11 %, строку дії кредитного договору терміном 60 місяців та суми кредиту в розмірі 8 000 доларів США. На думку позивача по зустрічному позову, такими діями Банк надмірно стягнув з нього 1382,86 доларів США. Також, на його думку, Банк неправомірно утримав з нього щомісячну комісію в розмірі 0,50 % від суми кредиту на загальну суму 1592,55 долари США.

Посилаючись на ст.ст. 203, 204, 215, 216, 217, 230 ЦК України та ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 просив визнати недійсними положення п.п. 3.3.2. п. 3.3, п.п. 3.3.3. п. 3.3. розділу 3 кредитного договору, визнати незаконними утримання з нього щомісячної комісії в сумі 1 592, 55 доларів США, визнати незаконними утримання 962,02 доларів США пені, визнати кредитні зобов'язання зі сплати тіла та відсотків виконаними у повному обсязі, а кредитний договір припиненим, стягнути з Банку на його користь 1383,86 доларів США надмірно сплачених коштів по кредитному договору, що за курсом НБУ складає 11 061,19 гривень.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2013 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Іршавського районного суду від 3 листопада 2014 року у задоволенні первісного позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та стягнення надмірно сплачених коштів задоволено частково.

Визнано кредитні зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором №164/03-2006 від 14 березня 2006 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» в особі філії відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» Ужгородське РУ та ОСОБА_1, виконаними у повному обсязі, а кредитний договір №164/03-2006 від 14 березня 2006 року - припиненим.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм процесуального і матеріального права та неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги первісного позову, а в задоволенні вимог зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Межі доводів апеляційної скарги - рішення ухвалено при недоведеності відповідних обставин, які суд вважав встановленими, судом невірно надано оцінку наявним по справі розрахункам заборгованості відповідача, що надані позивачем, не враховано відсутність належних та допустимих доказів, які би спростовували такі розрахунки, та зроблено висновки, що не відповідають дійсним обставинам справи.

В запереченні представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ПАБ КБ «Надра» Бомбушкар С.П. підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу як необгрунтовану та безпідставну і залишити без змін рішення суду першої інстанції з підстав, зазначених в запереченні.

Відповідачі за первісним позовом в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 526, 599, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, і що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 14 березня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник ПАТ КБ «Надра) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 164/03-2006 на суму 8000,00 доларів США строком до 11 березня 2011 року зі сплатою 11,00% річних.

Для забезпечення виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору 14 березня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник ПАТ КБ «Надра) та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання надала в іпотеку Банку житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 75,9 кв.м., житловою - 35,4 кв.м., що знаходиться в м. Іршава по вул. Борканюка, 27, Закарпатської області і належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Гецко А.І та внесеного в реєстр за № 2-1295.

Відмовляючи в задоволенні вимог первісного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки суд, з посиланням на висновок спеціаліста від 6 листопада 2013 року, наданий аудитором АФ ПП «Стандарт-Проф» ОСОБА_6, виходив з того, що станом на 17 січня 2011 року ОСОБА_1 виконав зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припинилося виконанням такого у зв'язку із сплатою 11820 дол. США, передбачених договором кредиту із розрахунку щомісячного платежу 197 дол. США за 60 місяців за кредит в загальній сумі 8000 доларів США при 11 % річних, а відтак відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

З таким висновком суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Встановлено, що до позовної заяви Банк додав розрахунок заборгованості по кредитному договору №164/03-2006 від 14 березня 2006 року (далі Кредитний договір), валюта кредиту - долар США, згідно якого загальна заборгованість по кредитному договору станом на 9 квітня 2013 року становить 10 951,66 доларів США (87536,64 грн. екв.), з яких:

- 1653,25 доларів США, що еквівалентно 13 214, 43 грн. - заборгованість по кредиту;

- 421,50 доларів США, що еквівалентно 3 369, 06 грн. - заборгованість по відсотках;

- 229,27 доларів США, що еквівалентно 1 832,59 грн. - заборгованість по комісії;

- 7847,64 долари США, що еквівалентно 62 726,17 грн. - пеня за порушення строку сплати платежів;

- 800 доларів США, що еквівалентно 6 394, 40 грн. - штраф.

В той же час в суді першої інстанції 15 липня 2013 року та в апеляційному суді ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подав свої розрахунки щомісячних платежів при ануїтетному кредиті у 8000 доларів на 60 міс. та 11% річних, вказавши, що станом на 17 січня 2011 року, сплата останнього платежу по кредиту, згідно яких заборгованість по тілу кредиту та відсотках відсутня, має місце необгрунтоване зарахування Банком сплачених 482 доларів США у оплату відсотків, а нарахування пені в розмірі 7844,76 доларів США є безпідставним у зв'язку з відсутністю у позичальника в період такого нарахування (з 09.04.2012 по 08.04.2013) будь-яких невиконаних зобов'язань за кредитним договором.

Аналізуючи ці розрахунки, судова колегія прийшла до висновку, що в розрахунку заборгованості за кредитом станом на 9 квітня 2013 року ОСОБА_4 - представник відповідача ОСОБА_1, не врахував порядок сплати платежів відповідно до умов кредитного договору №164/03-2006 від 14 березня 2006 року.

Згідно п. 3.3.2 Кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 197,00 доларів США з урахуванням щомісячної комісії 0,50% від суми кредиту, а згідно п. 3.3.3 цього Договору позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2 Договору, щомісячно до 20 числа поточного місяця.

Пунктом 4.3.3. Кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та у порядку визначених у п.п. 3.3.2., 3.3.3. цього Договору. Кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляти на сплату відсотків, потім - на погашення заборгованості по кредиту.

З наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору вбачається, що з 20 лютого 2007 року по 17 листопада 2007 року сума проплат за користування кредитом становила по 100 доларів щомісячно, а не 197,00 доларів США, як це передбачено п. 3.3.2. Договору, у зв'язку з чим згідно умов умов п. 4.3.3. Кредитного договору сплачені відповідачем кошти направлялись для погашення процентів по кредиту та комісії по кредиту.

В подальшому, з порушенням вимог п. 4.3.3. Договору відповідачем сплачено нижче суми мінімально необхідного платежу, починаючи з 17 березня 2009 року США по 23 жовтня 2009 року.

Починаючи з 17 січня 2011 року платежі відповідачем не проводились.

З таблиці загальної суми платежів клієнта по кредитному договору вбачається, що відповідач проводив платежі в більшому розмірі, однак з порушенням вимог п. 3.3.2 Договору, яким була передбачена щомісячна сума мінімально необхідного платежу 197,00 доларів США., який згідно п. 3.3.3. цього Договору, щомісячно, до 20 числа поточного місяця, позичальник перераховує на рахунок № 4501 (п. 3.3.1. Договору).

Відповідно до розділу 5 п. 5.1. Кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3. цього Договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3. цього Договору, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 (один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

З таблиці Загальної суми платежів клієнта по кредитному договору вбачається, що позивач виходив саме з таких розрахунків, які вказані у договорі №164/03-2006 від 14 березня 2006 року (а.с. 4 Т-1). Тому судова колегія прийшла до висновку, що позивачем належно обгрунтована сума заборгованості 87536,64 грн., (еквівалент 10951,66 доларів США, яка відображена в таблиці Розрахунку заборгованості за кредитом.

Згідно п. 5.2 Кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору за кожен випадок. Враховуючи те, що ОСОБА_1 порушив п. 4.3.2 Кредитного договору, згідно якого позичальник зобов'язаний суворо дотримуватись положень цього договору щодо щомісячної сплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі 197,00 доларів США, судова колегія приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення суми штрафу у розмірі (8000:10)=800 доларів США підлягає задоволенню.

Отже, проводячи часткову сплату боргу без дотримання умов Кредитного договору, зокрема п. 3.3.2. Договору, яким було передбачено повернення Кредиту шляхом сплати Банку щомісячної суми мінімально необхідного платежу, який складає 197,00 доларів США, ОСОБА_1 порушив умови договору та у нього виникла заборгованість, розмір якої позивачем належно обґрунтований, а тому представлений його представником ОСОБА_4 розрахунок про відсутність заборгованості не може бути прийнятий до уваги.

При цьому судова колегія приймає до уваги, що ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2015 року, за клопотанням ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_1, який вважав неправильним розрахунок Банку щодо заборгованості за кредитним договором, умови якого на його думку виконані повністю, була призначена експертиза документів фінансово-кредитних операцій, яка не проведена через несплату відповідачем коштів експертній установі.

З наведених вище підстав колегія суддів не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_6, яка підтвердила аудиторський висновок від 6 листопада 2013 року про безпідставне нарахування Банком за вказаним вище кредитним договором прострочки по тілу кредиту, відсотках, комісії та пені і повне виконання позичальником умов кредитного договору про повернення кредиту.

З огляду на викладене та на підставі пп. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду про відмову в задоволені позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним підлягає скасуванню та необхідно ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім того, пунктом 8.5 Кредитного договору № 164/03-2006 від 14 березня 2006 року передбачено, що договір кредиту набуває чинності з дати його укладення і діє до остаточного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань.

Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання кредитних зобов'язань за кредитним договором №164/03-2006 від 14 березня 2006 року, укладеним між Банком та ОСОБА_1, виконаними у повному обсязі, а вказаний кредитний договір припиненим, суд першої інстанції належним чином не перевірив доводів Банку про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту та прийшов до невірного висновку про повне виконання ним умов зобов'язання. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з п. 5.1. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання виконання зобов'язання (або в тій чи іншій його частині), а також у випадку порушення Іпотекодавцем - позичальником будь-яких зобов'язань, встановлених Кредитним договором.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_1 не виконував належним чином своїх зобов'язань щодо повернення одержаних кредитних коштів. Позов заявлено про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості станом на 9 квітня 2013 року в розмірі 10951,66 доларів США, що за курсом НБУ складає 87536,64 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку. Складовими частинами заборгованості є: 1653,25 доларів США, що еквівалентно 13 214,43 грн. - заборгованість по кредиту; 421,50 доларів США, що еквівалентно 3 369,06 грн. - заборгованість по відсотках; 229,27 доларів США, що еквівалентно 1 832,59 грн. - заборгованість по комісії; 7847,64 долари США, що еквівалентно 62 726,17 грн. - пеня за порушення строку сплати платежів; 800 доларів США, що еквівалентно 6394,40 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-11,Т-1), розмір такої відповідачем не спростовано та сумнівів у колегії суддів не викликає.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти-денний строк та попередження про стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону

18 травня 2013 року позивач звернувся до позичальника та іпотекодавця з претензією у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги здійснити повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та нарахованих штрафних санкцій у зв'язку із заборгованістю по кредиту. Банк попередив, що ініціюватиме питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку неповернення кредиту. Направлення Банком вказаної вимоги та отримання такої відповідачем та позичальником не заперечується.

Позичальник та іпотекодавець на цю вимогу не відреагували. Кошти на повернення кредиту банку не внесені. 3 червня 2013 року Банк звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно п. 1.4. Договору іпотеки узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки становить 81200,00 грн..

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; заходи щодо збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи викладене та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині відмови в задоволенні позову Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню як незаконне та необгрунтоване і необхідно ухвали нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості по зобов'язаннях ОСОБА_1 за кредитним договором № 164/03-2006 від 14 березня 2014 року станом на 9 квітня 2013 року в розмірі 87536 грн. 64 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 75,9 кв. м., житловою - 35,4 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Іршава, вул. Борканюка, 27, та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Гецко А.І і внесеного в реєстр за № 2-1295, вартістю 81200,00 грн., шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Розмір судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України становить 1434,84 грн., які належить стягнути з відповідачів на користь Банку по 717,42 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства КБ "Надра" задовольнити. Рішення Іршавського районного суду від 3 листопада 2014 року скасувати.

Позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором й звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №164/03-2006 від 14 березня 2006 року в загальній сумі 87536,64 грн. (вісімдесят сім тисяч п'ятсот тридцять шість грн. 64 коп.), що за офіційним курсом НБУ станом на 9 квітня 2013 року становить 10951,66 доларів США із яких: 1653,25 долари США, що еквівалентно 13 214, 43 грн. - заборгованість по кредиту; 421,50 долар США, що еквівалентно 3 369, 06 грн. - заборгованість по відсотках; 229,27 доларів США, що еквівалентно 1 832,59 грн. - заборгованість по комісії; 7847,64 доларів США, що еквівалентно 62 726,17 грн. - пеня за порушення строку сплати платежів; 800 доларів США, що еквівалентно 6 394, 40 грн. - штраф.

В рахунок погашення заборгованості по зобов'язаннях ОСОБА_1 за кредитним договором №164/03-2006 від 14 березня 2014 року станом на 9 квітня 2013 року в розмірі 87536 грн. 64 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 75,9 кв. м., житловою - 35,4 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Іршава, вул. Борканюка, 27, та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Гецко А.І і внесеного в реєстр за № 2-1295, вартістю 81200,00 грн., шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсним окремих положень кредитного договору, стягнення надмірно сплачених коштів, визнання кредитних зобов'язань виконаними в повному обсязі та визнання кредитного договору припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» по 717,42 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: