Справа №519/161/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19.08.16 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Южного міського суду Одеської області з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона згідно наказу №8-ос від 13.06.2013 року прийнята черговим відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» в порядку переведення з ДП «МТП «Южний». 12.03.2015 року згідно наказу №78-ос від 11.03.2015 року вона була звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Позивач вважає дане звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Скорочення штату та чисельності працівників проводилось на підставі наказу начальника адміністрації морського порту «Южний» від 23.12.2014 року №853 за попередньою згодою профспілкового комітету ПП ЮФ ДП «АМПУ (АМП «Южний») від 22.12.2014 року №30. Згідно ч.1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. ОСОБА_1, згідно довідки МСЕК від 14.01.2015 року є інвалідом другої групи безстроково. Відповідач, ігноруючи вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та індивідуальних програм реабілітації інваліда запропонував посади в філіях Ізмаїла, Маріуполя, Скадовська, Рені, які не відповідають вимогам реабілітаційних заходів по медичній реабілітації. Керуючись вищенаведеним, переважне право на залишення на роботі у зв'язку із скороченням штату повинно було б бути надано позивачу, але цими правами роботодавець знехтував і залишив на робочих місцях пенсіонерів за віком. Таким чином, враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення, їй не було нараховано середньомісячну заробітну плату та відповідач при поновленні її на раніше займану посаду зобовязаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також, слід зазначити, що зазначені дії з боку відповідача є порушенням її законних прав на працю, які завдали їй моральних страждань. Моральна шкода, завдана їй в результаті незаконного звільнення, полягає в тому, що відповідач позбавив її права на працю та можливості заробляти собі на життя. Вказані незаконні дії відповідача призвели до моральних переживань, вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя. Всі зазначені моральні страждання нанесені їй незаконними діями відповідача, що негативно відображується на її здоровї. З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 оцінює спричинену моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що під час її звільнення не було враховано, що вона є інвалідом, відповідач надав переважне праве та залишив працювати пенсіонерів і робітників, які притягувались до дисциплінарної відповідальності, також враховуючи її стан здоровя їй повинні були запропонувати вакантні посади в Южненській філії. Крім того відповідач не правильно врахував її стаж роботи при розгляді питання щодо наявності у працівників переважного права на залишення на роботі. Позивач просила поновити строк позовної давсності, оскільки він був пропущений з поважних причин, так як вона вже зверталась з позовом до відповідача про поновлення на роботі, Южним міським судом Одеської області 20.08.2015 року ухвалювалось рішення, яке було скасовано апеляційним судом Одеської області 19.11.2015 року, так як позов був поданий до неналежного відповідача. І відразу після отримання в грудні 2015 року копії рішення апеляційного суду Одеської області, вона звернулась до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, заперечувала проти задоволення позову, надала суду письмові заперечення та додаткові пояснення, пояснила в судовому засіданні, що при розгляді питання щодо наявності у працівників переважного права на залишення на роботі враховано продуктивність праці кожного із 14 чергових ВГЗ та їх стаж роботи на підприємстві. ОСОБА_1 по відношенню до інших чергових ВГЗ мала найменшу продуктивність праці, при розгляді дійсно була допущена помилка в стажі роботи на підприємстві позивача, не 4 роки 3 місяці, а 5 років 3 місяці, але він не перевищував безперервний (загальний) стаж роботи працівників які залишились працювати. Окрім цього позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку пропущенням позивачем строку позовної давності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно наказу №8-ос від 13.06.2013 року прийнята на посаду чергового відділу господарського забезпечення (далі ВГЗ) управління філії в порядку переведення з ДП «МТП «Южний», що підтверджується копією трудовою книжки (а.с.24).

Згідно довідки МСЕК №747935 від 14.01.2015 року та посвідчення ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.28-29).

На виконання п. 9 наказу Голови ДП «АМПУ» «Про зміни в організації виробництва та праці» від 22.08.2014 року № 260-п, яким начальника ЮФ ДП «АМПУ» зобов'язано здійснити заходи з оптимізації структури управління, винесено наказ начальника Адміністрації «Про зміни в організації виробництва праці» від 28.08.2014 року № 585, яким зобов'язано заступників начальника філії, головного інженеру, капітана порту та керівників структурних підрозділів, служб і відділів надати пропозиції щодо оптимізації штатної чисельності у підпорядкованих підрозділах (117-118).

На виконання вищевказаних наказів та на підставі рапорту начальника відділу господарського забезпечення, яким здійснено аналіз обсягу завантаженості посади чергового відділу господарського забезпечення, визначено необхідність скорочення 6 штатних одиниць чергових ВГЗ із загальної чисельності 14 штатних одиниць.

А також, з метою забезпечення ефективного та раціонального використання трудових ресурсів відділу господарського забезпечення Адміністрації, в частині відповідності чисельності працівників, яка необхідна для виконання функціональних обов'язків покладених на відділ, наказом начальника ЮФ ДП «АМПУ» (адміністрації МП «Южний») від 04.12.2014 року № 791 скорочено 05.03.2015 року посаду чергового ВГЗ в кількості 6 штатних одиниць, з яким ознайомлена позивач під особистий підпис (а.с.120-121).

У подальшому, ЮФ ДП «АМПУ» до Профспілкового комітету Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» направлено лист від 04.12.2014 року № 6615/01/103-14 щодо повідомлення про необхідність скорочення надлишкової чисельності працівників відділу господарського забезпечення (а.с.122-123).

Згідно виписки з Протоколу №30 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету профспілки працівників Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») від 22.12.2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи, вирішено розробити наказ про скорочення штату та чисельності працівників, попередити вивільнення у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників з 04.03.2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Враховуючи, що посада чергового ВГЗ належить до розділу «найпростіші професії», при розгляді питання щодо наявності у працівників переважного права на залишення на роботі, врахована продуктивність праці кожного із 14 чергових ВГЗ (протокол спільного засідання Адміністрації та ПП ЮФ ДП «АМПУ» (АМП «Южний») від 22.12.2014 року № 30 (а.с.124-128).

Щодо продуктивності праці ОСОБА_1 надана характеристика, що вона чуйна людина, проте надмірною працьовитістю не вирізняється. Впродовж 2014 року на лікарняному перебувала 14 днів, отримала 8 календарних днів відпустки без збереження заробітної плати.

За додатковою інформацією, яка також була врахована, ОСОБА_1 є інвалідом II групи показані легкі фізичні навантаження, без значних нервово-психічних навантажень, нічних змін, перебування на висоті, розлучена, діти дорослі (31 рік, 23 роки та 33 роки), останній не працює.

Крім того, при розгляді питання щодо наявності у працівників переважного права на залишення на роботі, врахований стаж роботи кожного із 14 чергових ВГЗ. Позивач по відношенню до інших чергових ВГЗ мала найменший безперервний (загальний) стаж роботи, а саме в ДП «МТП «Южний» - 5 років 3 місяці та в ЮФ ДП «АМПУ» (адміністрації МП «Южний») на момент звільнення - 1 рік 6 місяців.

Отже, з урахуванням приписів ст. 42 КЗпП України, на спільному засіданні Адміністрації та ПП ЮФ ДП «АМПУ» (АМП «Южний») були визначені критерії щодо переважного права на залишення на роботі позивача та вони були враховані при розгляді даного питання.

Відповідно до ч.2 ст.42 КЗпП України та діючого законодавства позивач не мала жодної умови при якій надається переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності та штату працівників.

Начальником адміністрації морського порту «Южний» видано наказ №853 від 23.12.2014 року про скорочення штату та чисельності працівників, згідно якого позивача попереджено про наступне вивільнення у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників з 04.03.2015 року, з зазначеним наказом позивач ознайомлена під особистий підпис (а.с.32-33, 129-130).

На виконання вищевказаного наказу та приписів ст. 49-2 КЗпП України 26.12.2014 року ОСОБА_1 під особистий підпис попереджена про скорочення посади чергового ВГЗ 05.03.2015 року, у зв'язку з чим повідомлено, що фактичне вивільнення її з вказаної посади відбудеться 04.03.2015 року, а також запропоновано вакантні в Державному підприємстві «Адміністрація морських портів України» посади, з переліком яких позивач ознайомилась під особистий підпис, однак від переведення її на запропоновані посади вона відмовилась (а.с.35, 131).

У подальшому, Адміністрацією повторно запропоновано ОСОБА_1 вакантні посади Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», з якими вона ознайомилась 13.01.2015 року, однак відмовилась від підпису, про що був складений акт «Щодо підтвердження відмови ОСОБА_1 від переведення на запропоновані вакансії» від 13.01.2015 року № 2 (а.с.132-133).

У подальшому, Адміністрацією повторно запропоновано ОСОБА_1 вакантні посади Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», з якими вона ознайомилась 26.02.2015 року, однак відмовилась від підпису, про що був складений акт «Щодо підтвердження відмови ОСОБА_1 від переведення на запропоновані вакансії» від 26.02.2015 року № 8 (а.с.134-135).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Позивач персонально попереджалась про наступне вивільнення за два місяці, їй 26.12.2014 року, 13.01.2015 року та 26.02.2015 року пропонувались вакантні посади на ДП «АМПУ».

На вимогу ст.43 КЗпП України, Профспілковим комітетом надана згода на розірвання трудового договору з у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується протоколом засідання ПП ЮФ ДП «АМПУ» (АМП «Южний») від 14.02.2015 року № 3/1 (а.с.137-139).

11.03.2015 року згідно наказу №78-ос ОСОБА_1 звільнена з посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників, з яким вона ознайомлена 12.03.2015 року (а.с.25, 141).

Посилання позивача, що відповідач при її звільненні не врахував, що вона є інвалідом, надав переважне право та залишив працювати пенсіонерів, суд не може прийняти до уваги, оскільки із 14 осіб, які перебували на посаді чергового ВГЗ, 8 осіб являлися інвалідами III групи, 5 осіб являлися інвалідами II групи, 1 особа являлася пенсіонером за віком та також була звільнена у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні.

Посилання позивача, що відповідачем було надано переважне право особам, які притягались до дисциплінарної відповідальності, суд теж не може прийняти до уваги, оскільки докази на підтвердження цього суду не були наданні.

Доводи позивача, що їй не були запропоновані вакантні посади в Южненській філії ДП «АМПУ», суд не може прийняти до уваги, так як згідно довідки від 09.08.2016 року і списків вакантних постійних посад ДП «АМПУ» вакантні посади у період з 24.12.2014 року по 16.03.2015 року в Южненській філії ДП «АМПУ» відсутні (а.с.206-265).

Також доводи позивача, що відповідач не правильно врахував її стаж роботи при розгляді питання щодо наявності у працівників переважного права на залишення на роботі, суд теж не може прийняти до уваги, оскільки на момент розгляду даного питання позивач мала безперервний (загальний) стаж роботи, а саме в ДП «МТП «Южний» - 5 років 3 місяці та в ЮФ ДП «АМПУ» (адміністрації МП «Южний») - 1 рік 6 місяців та даний стаж може бути врахований тільки при рівних умовах продуктивності праці працівників, яким надається переважне право на залишення на роботі. Працівники, які були залишені на роботі, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 мали високу продуктивність праці по відношенню до позивача.

Згідно з вимогами ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до розяснень п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, проте що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Суд вважає, що строк позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України переривався, так як позивач зверталась 06.04.2015 року до Южного міського суду Одеської області з позовом до відповідача про поновлення на роботі, але прийняте 20.08.2015 року рішення Южного міського суду Одеської області було скасовано 19.11.2015 року апеляційним судом Одеської області (а.с.40-41,47-60, 80-83) та перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску строку позовної давності, оскільки позивач звернулась з відповідним позовом до суду після отримання 03.12.2015 року копії ухвали Апеляційного суду Одеської області та порушене право підлягає захисту.

Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, що звільнення позивача з посади чергового відділу господарського забезпечення управління Южненської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрація морського порту «Южний» було проведено відповідно до законодавства України, на законних підстав, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 60, 169, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_13