Справа № 203/4951/12 Провадження № 22-ц/772/51/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Жданкіна В.В.

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року про задоволення скарги ОСОБА_3, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2, державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4, на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів стягнення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою, мотивуючи її тим, що він є боржником по виконавчому провадженню № 42718699 з виконання виконавчого листа № 203/4951/12 від 07.11.2012 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму. За місцем роботи заявника бухгалтерією підприємства «Газомер» щомісячно проводиться нарахування та утримання аліментів згідно цього виконавчого листа, а тому заборгованості зі сплати аліментів він не має. Однак, державним виконавцем Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 заявнику нараховано заборгованість зі сплати аліментів за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року в загальній сумі 27 059,56 грн., а саме: за 1 квартал 2013 року нараховано 12334,56 грн.; за 3-й квартал 2013 року нараховано 14725 грн. Посилаючись на неправомірність цих нарахувань, ОСОБА_3 просив визнати такі дії державного виконавця неправомірними та скасувати зазначений розрахунок.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.11.2015 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Не погодившись із цією ухвалою ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній сказі просить її скасувати та постановити нову увалу про відмову у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 42718699 з виконання виконавчого листа № 203/4951/12 від 07.11.2012 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 15.10.2012 року по справі № 203/4951/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, за яким з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 06.09.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається зі скарги та не заперечується учасниками процесу, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4 на адресу ОСОБА_3 було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів зазначеному виконавчому провадженню, який отримано ним 23.02.2015 року, згідно якого за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року, ОСОБА_3 було нараховано заборгованість по аліментах в загальній сумі 27059,56 грн., а саме:

- за 1-й квартал 2013 року: нараховано 51935,00 грн., податок 2596,75 грн., виплачено 49338,25 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) 12334,56 грн. як заборгованість;

- за 3-й квартал 2013 року: нараховано 62000,00 грн., податок 3100,00 грн., виплачено 58900,00 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) 14725,00 грн. як заборгованість.

ОСОБА_3 має постійне місце роботи і підприємство щомісячно здійснює відрахування аліментів за виконавчим листом № 203/4951/12.

Згідно з ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Частиною 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно з ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Частиною 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначено постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993 року.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, державним виконавцем борг нараховано на доходи, які не входять до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на дітей, і в період, коли проводилося їх стягнення з боржника, тому скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити.

Однак такий висновок суду не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки суд на порушення вимог ст.ст. 210, 212-214, 387 ЦПК України не встановив та не зазначив у своєму судовому рішенні з посиланням на докази, якою є правова природа отриманих ОСОБА_3 коштів, чому саме суд дійшов висновку, що ці кошти є доходом, який не входять до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на дітей. Суд не вирішив питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про визнання дій державного виконавця неправомірними, що відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та передачі цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 312, 315, 319, 324 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року скасувати, передати вирішення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

ОСОБА_6