У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом заступника прокурора Донецької області до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Четверте», треті особи: приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Радіонов Юрій Володимирович, ОСОБА_6, про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року заступник прокурора Донецької області звернувся до суду в інтересах держави з позовом, у якому просив на підставі пункту 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визнати недійсним договір міни земельних ділянок від 28 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» (далі - ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Четверте»).

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що під час перевірки стану додержання вимог земельного законодавства України в Донецькій області прокуратурою Донецької області було встановлено, що 28 вересня 2012 року між ОСОБА_4, від імені якої діяла ОСОБА_6, та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» був укладений договір міни земельних ділянок, за умовами якого вони обміняли належні їм земельні ділянки, а саме: ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» передало у власність ОСОБА_4 належну йому на праві власності земельну ділянку за кадастровим номером № НОМЕР_1, площею 0,0003 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, а ОСОБА_4 передала у власність ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» належну їй земельну ділянку за кадастровим № НОМЕР_2, площею 5,9300 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договір міни укладений з доплатою ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» у розмірі 40 тис. грн.

Посилаючись на те, що за вказаним вище договором міни фактично відбулось відчуження земельної ділянки, яку ОСОБА_4 отримала у власність як земельний пай, чим порушено накладений законодавством мораторій на відчуження таких земельних ділянок, заступник прокурора просив позов задовольнити.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2016 року, позовні вимоги заступника прокурора Донецької області задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення договір міни земельної ділянки на земельну ділянку від 28 вересня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Радіоновим Ю.В. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 4170, а саме: щодо земельних ділянок за кадастровим № НОМЕР_1, площею 0,0003 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та за кадастровим № НОМЕР_3, площею 5,9300 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що укладений між ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» в особі директора МекшунаР.В. і ОСОБА_4, від імені якої діяла ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченою приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В. 24 травня 2012 року за реєстровим № 2197.

У касаційній скарзі ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Четверте», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги заступника прокурора Донецької області, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, оцінивши докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов висновку про те, що при укладенні оспорюваного договору були порушені норми Земельного кодексу України. Зокрема, суд зазначив, що обміненими можуть бути лише земельні ділянки за схемою «пай на пай», а на підставі договору міни земельних ділянок від 28 вересня 2012 року ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку, що розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_1, яка не була отримана за рахунок земель, виділених на частку (пай) у реорганізованому сільськогосподарському підприємстві в обмін на земельну ділянку, яка була нею отримана за рахунок частки (паю).

Висновки судів є правильними, відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судами правильно застосовані, та з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-5цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Зокрема Верховний Суд України зазначив, що не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Обміненими можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Четверте» відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко