233 № 233/112/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачання та газифікації «Про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої порушенням прав споживача», -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачання та газифікації (далі за текстом Відповідач) про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої порушенням прав споживача, обгрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Він є споживачів послуг по газопостачанню які надає відповідач. Комунальні послуги та послуги з газопостачання він постійно сплачував через поштове відділення № 13 УДППЗ «Укрпошта» без оплати комісійних платежів. Але, починаючи з квітня 2015 року поштове відділення почало стягувати комісійний збір за проведення такої фінансової операції у розмірі 1,5%. На його письмове звернення до УДППЗ «Укрпошта» йому повідомили, що відповідач з вересня 2013 року в односторонньому порядку розірвав договір на оплату послуг за приймання платежів від населення за газопостачання. У той же час, у відповідності до п. 7 Порядку проведення розрахунків за природній газ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 247 від 26.03.2008 року, оплата послуг при прийманні платежів від населення банківськими установами і підприємствами поштового звязку повинна здійснюватись газопостачальними організаціями. При цьому вартість послуг по прийманню платежів входить до структури тарифу по забезпеченню природнім газом у розмірі 1%. Відповідач був повинен повідомити споживачів через засоби масової інформації про пункти прийому платежів (банківських або поштових відділень) з якими укладені договори на приймання комунальних платежів. Вважає, що в укладеному ним з відповідачем договорі не передбачена оплата комісійного збору у звязку із включенням таких витрат до структури тарифу. Тому вважав, що відповідачем порушені його права у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та просив стягнути з відповідача безпідставно сплачений ним з вини останнього комісійний збір у Костянтинівському поштовому відділенні № 13 УДППЗ «Укрпошта» з квітня 2015 року в сумі 14,00 грн., а також спричинену цим моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив та доповнив позовні вимоги, просив визнати дії відповідача щодо неналежного виконання умов укладеного між ними договору в частині неповідомлення про зміни умов оплати незаконними, додатково стягнути з відповідача на його користь спричинену моральну шкоду внаслідок значного погіршення його здоровя в сумі 10000 грн., а також додатково стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 81,55 грн., яка була витрачена ним на придбання ліків.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та пояснила, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 р. № 792 «Про забезпечення розрахунків за спожитий природній газ» визначено, що споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами. Пунктом 2 зазначеної постанови визначені уповноважені банки, які обслуговуються поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» та Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України». Між ПАТ «Донецькоблгаз» та АТ «Державний ощадний банк України» укладений договір та додатковий договір про прийом платежів від населення та узгоджено розмір комісійної винагороди у відповідності до пункту 9 постанови 0,3%. Такий договір був укладений і з «Укрпоштою», але підприємства поштового звязку, починаючи з 2015 року в односторонньому порядку почали стягувати з платників послуг газопостачання комісійну винагороду, посилаючись на відсутність перерахувань такої винагороди з ПАТ «Донецькоблгаз». Щодо неналежного повідомлення споживачів про уповноважені банки та пункти прийому платежів від населення за спожитий газ засобами масової інформації, то твердження позивача не відповідають дійсності, - відповідні оголошення друкувались у місцевій газеті «Знамя Індустрії» та постійно оновлюються на сайті ПАТ «Донецькоблгаз», крім того у місцях оплати на підприємствах «Укрпошти» також вивішені відповідні оголошення.

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір від 17.03.2011 року про надання послуг із газопостачання (а.с. 47-53). Відповідно до п.п. 2 п. 30 вказаного договору виконавець зобовязаний публікувати в засобах масової інформації та повідомляти письмово у місцях здійснення оплати послуг з газопостачання інформацію про зміну роздрібних цін на газ за пять днів до введення їх у дію та перелік послуг, що надаються споживачеві за рахунок коштів виконавця.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем в обґрунтування свої вимог надані квитанції з березня по вересень 2015 року про оплату комунальних послуг, у тому числі за послуги газопостачання через поштове відділення № 13 УДППЗ «Укрпошта», відповідно до яких окремим рядком визначена оплата комісії за вказані послуги в сумі 2 грн. за кожну квитанцію (а.с. 4-6). З цього приводу позивач звертався до УДППЗ «Укрпошта» та отримав відповідь від 26.06.2015 року № 29/8-546, згідно якої ПАТ «Донецькоблгаз» починаючи з жовтня 2014 року порушувало умови договору про приймання платежів, у звязку з чим виникла заборгованість за надані послуги, яка на цей час не погашена. В звязку з цим за приймання платежів, у тому числі за послуги газопостачання, споживачами сплачується додаткова плата згідно затверджених УДППЗ «Укрпошта» тарифів (а.с.13). Проаналізувавши вказану відповідь, суд вважає, що саме УДППЗ «Укрпошта» в односторонньому порядку прийняло рішення про сплату споживачами додаткової плати замість вирішення питання фінансових відносин із стороною по діючому договору ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», що спростовує твердження позивача про наявність вини у цьому саме з боку відповідача.

Крім того, згідно наданих представником відповідача письмовим доказам, вимоги п.п.2 п. 30 договору від 17.03.2011 року про надання послуг із газопостачання, а також вимоги інших нормативних документів про своєчасне повідомлення споживачів про зміну тарифів та умов сплати за спожитий газ відповідачем виконані у повному обсязі. Так, у місцевій газеті «Знамя індустрії» у № 24 від 11 червня 2015 року надруковано оголошення «До відома споживачів природного газу» в якому повідомляється про одностороннє рішення підприємства «Укрпошти» про стягнення комісії з населення при оплаті послуг з газопостачання всупереч укладеному договору (а.с. 59-60). Також на офіційному сайті ПАТ «Донецькоблгаз» містяться вичерпна інформація щодо умов та порядку оплати таких послуг через установи банків та безпосередньо через Інтернет (а.с. 54-58).

Таким чином, доводи позивача в цій частині повністю спростовані.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 своєї постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року із змінами і доповненнями надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування матеріальної та моральної шкоди у тих випадках, якщо така шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

В матеріалах справи відсутні докази того, що майну позивача було завдано шкоду або така шкода йому була завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, а тому суд не має підстав для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів.

У звязку із тим, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, а він звільнений від сплати судового збору як інвалід війни, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищенаведеного, Закону України «Про захист прав споживачів», глави 82 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачання та газифікації «Про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої порушенням прав споживача» - відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 13 квітня 2016 року. У повному обсязі рішення буде виготовлене до 18 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя