Провадження №2/485/388/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретаря - Шеремет Ю.Є.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Стасюк О.В.,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, який був ним побудований у 70 році. Вона є єдиною спадкоємицею померлого першої черги. З метою оформлення спадщини на будинок звернулася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок на ім"я померлого спадкодавця та відсутністю реєстрації. Просить визнати за нею право власності на будинок в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач позов визнав.

Третя особа ОСОБА_5, син померлого, надіслав на адресу суду електронного листа з проханням розглядати справу у його відсутність, заперечень щодо позову не надав.

Третя особа ОСОБА_3 просила про задоволення позову, пояснила, що на батьківську спадщину не претендує.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Снігурівка помер чоловік позивачки ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 21 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.7) та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим Снігурівським райбюро ЗАГС Миколаївської області 30 вересня 1967 року (а.с.6).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 загальною площею -83,70 кв.м., житлова площа - 46,30 кв.м., а також надвірних будівель і споруд: а-1 веренда, Б-1 кухня, В-1 душ, Г-1 погріб, Д-1 вбиральня, №1 басина, №2 забор, №3 забор, №4 хвіртка, №I відмостка, №II замощення.

Із довідки №146 від 29 липня 2016 року Снігурівської філії ММБТІ вбачається, що проведенням поточної інвентаризації будинку власником якого є ОСОБА_5 об»єктів самочинного будівництва не встановлено. Вартість будинку 54 481 грн. Документація на відчуження не виготовлялась (а.с.18).

За життя, 18 червня 1968 року, ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Снігурівської міської ради №31 від 15 лютого 1968 року було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 300 кв.м. (а.с.10).

Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 18 червня 1968 року ОСОБА_5 було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 300 кв. м по АДРЕСА_1 для будівництва одноповерхового житлового будинку житловою площею 35,65 кв. м та надвірних будівель: сараю, погребу, літньої кухні, басини, забору, воріт. Вказаний договір зареєстрований у Снігурівській державній нотаріальній конторі 01 липня 1968 року (а с. 11-12).

За даними архівної довідки від 12.04.2016 року відбулася перенумерація будинку по АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (а.с.13).

Із технічного паспорту, виготовленого станом на 29.07.2016 року вбачається, що будинок разом із надвірними будівлями побудовано у 1970 році (а.с.15-17).

Станом на 08 серпня 2016 року у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку вказаного будинку відсутні (а.с.27).

25 жовтня 1993 року ОСОБА_5 Снігурівською міською радою було видано державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку (а.с.14).

На час смерті спадкодавця разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_1, позивачка по справі, а отже у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

Інші спадкоємці спадщину не прийняли.

Вказане підтверджено копією спадкової справи ОСОБА_5

Постановою від 03 серпня 2016 року державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори позивачеві відмовила в оформлені спадкових прав на вказаний будинок за відсутності правовстановлюючого документу на будинок (а.с.5).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва. У 1970 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Ці правові акти визначали, що підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт будівництва ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію й не пов"язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації (правова позиція Веховного Суду України по справі №6-137цс13 від 18.12.2013 року).

Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п.3.2 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Будь-яких невідповідностей чинному законодавству технічного стану будинку технічний паспорт не містить.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації ( ст.1299 ЦК України).

Оскільки будинок було збудовано спадкодавцем до 05 серпня 1992 року на земельній ділянці, яка перебувала у власності спадкодавця, він є об»єктом спадкування й увійшов до складу спадкового майна.

Разом з тим, позивачка будучи спадкоємицею померлого першої черги зареєструвати право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про власності не може, а тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності спірне майно в порядку спадкування.

За такого позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Суд не стягує судовий збір з відповідача на користь позивача за відсутності такої вимоги в позові.

Керуючись ст.ст. 3,10, 88, 209, 212-218, 293, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ