АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2269/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «Поташ-Агро» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Поташ-Агро» до ОСОБА_6 та фермерського господарства ім. В.П. Чкалова про визнання поновленим договору оренди землі та спонукання до вчинення дій,

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Поташ-Агро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 та ФГ ім. В.П. Чкалова про визнання поновленим договору оренди землі та спонукання до вчинення дій, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 квітня 2010 року між ТОВ «Поташ-Агро» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 1,78 га, в тому числі рілля 1,78 га, яка розташована в адмінмежах Поташської сільської ради, державна реєстрація якого проведена Тальнівським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 17 вересня 2010 року. Строк дії договору закінчився 31 жовтня 2015 року.

Пунктом 7 договору передбачено переважне право орендаря на поновлення строку дії договору на новий строк.

21 липня 2015 року ТОВ «Поташ-Агро» звернулося до ОСОБА_6 з пропозицією укласти додаткову угоду, однак відповідач відмовилася від продовження договору, надавши позивачу лист від 29 липня 2015 року, в якому просила припинити будь-яке використання належної їй земельної ділянки та повернути її протягом 10 днів з дати закінчення дії договору за актом прийому-передачі.

Позивач стверджує, що ОСОБА_6 в своєму листі не надала жодної відповіді щодо пропозиції ТОВ «Поташ-Агро» про поновлення дії договору, а також протягом місяця з дня закінчення дії договору оренди землі не надіслала листа щодо повернення належної їй земельної ділянки. В звязку з цим ТОВ «Поташ-Агро» вимушені були провести обробіток її земельної ділянки.

14 березня 2016 року позивач дізнався, що ОСОБА_6 уклала договір оренди земельної ділянки з ФГ ім. В.П. Чкалова. Даний договір був зареєстрований в реєстраційній службі Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області від 21 жовтня 2015 року, тобто зареєстрований під час дії договору оренди землі укладеного з ТОВ «Поташ-Агро».

Позивач вважає, що відповідачка порушила їх право на поновлення договору оренди землі у відповідності до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі»

У звязку з чим просило суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,78 га, розташованої в адмінмежах Поташської сільської ради, Тальнівського району, Черкаської області, укладений між ОСОБА_6 та ФГ ім. В.П. Калова. Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 1,78 га, розташованої в адмінмежах Поташської сільської ради, Тальнівського району, Черкаської області, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Поташ-Агро» 01 квітня 2010 року, державна реєстрація якого проведена Тальнівським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» 17 вересня 2010 року. Зобовязати ОСОБА_6 вчинити дії щодо укладення з ТОВ «Поташ-Агро» додаткової угоди.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року ТОВ «Поташ-Агро» в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «Поташ-Агро» подало апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення ТОВ «Поташ-Агро» і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Поташ-Агро» до ОСОБА_6 та ФГ ім. В.П. Чкалова про визнання поновленим договору оренди землі та спонукання до вчинення дій, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні підстави для поновлення договору оренди землі, адже наявність у добросовісного орендаря переважного права на поновлення договору не означає його обовязкове поновлення за будь-яких умов.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 01 квітня 2010 року між ТОВ «Поташ-Агро» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди землі, за яким остання надала в оренду ТОВ «Поташ-Агро» земельну ділянку площею 1,78 га, у тому числі 1,78 га ріллі для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адмінмежах Поташської сільської ради.

Термін дії договору до 31 жовтня 2015 року. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 20, п. 35 договору, після припинення договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

21 липня 2015 року ТОВ «Поташ-Агро» направив повідомлення №35 ОСОБА_6 про те, що товариство має намір продовжити дію договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі та внесення змін до нього. Проект додаткової угоди до договору оренди землі додавався до повідомлення.

29 липня 2015 року ОСОБА_6 направила заяву директору ТОВ «Поташ-Агро» про те, що не погоджується з пропозицією орендаря та просила з 31 жовтня 2015 року припинити будь-яке використання належної їй земельної ділянки після припинення дії договору оренди землі та повернути земельну ділянку протягом 10 днів з дати закінчення дії договору за актом прийому-передачі.

Проте, 28 грудня 2015 року ТОВ «Поташ-Агро» направив листповідомлення №101 ОСОБА_6, де зазначав, що 31 жовтня 2015 року закінчився термін дії договору оренди вищевказаної земельної ділянки. Крім того, товариство посилаючись на положення ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», запропонувало ОСОБА_6 укласти додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення у місячний строк в обовязковому порядку.

12 січня 2016 року ОСОБА_6 направила директору ТОВ «Поташ-Агро» повідомлення про те, що термін дії договору закінчився 31 жовтня 2015 року та просила позивача не чинити тиск, оскільки бажає отримати свою ділянку для власного використання.

Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі».

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами першою-п'ятою ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що наявність у добросовісного орендаря переважного права на поновлення договору не означає його обовязкове поновлення за будь-яких умов.

Крім того відповідачка своєчасно повідомила позивача про відсутність бажання укладати договір на новий строк. На момент розгляду справи не існувало будь-якого іншого договору оренди спірної земельної ділянки, що обєктивно виключає можливість визнання такого договору недійсним.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Посилання апелянта на те, що позивач має переважне право на поновлення строку дії договору на новий строк є безпідставними та не спростовує висновків суду першої інстанції.

Вірно встановивши фактичні обставини справи та правовідносини, що виникли між сторонами, ухваливши рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції ухвалив правильне рішення, яким відмовив ТОВ «Поташ-Агро» до ОСОБА_6 та ФГ ім. В.П. Чкалова про визнання поновленим договору оренди землі та спонукання до вчинення дій.

Інші доводи апеляційної скарги також ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Поташ-Агро» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року відхилити, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :