Справа № 494/1409/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі.

Ухвалою суду від 05.12.2016 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Позивач зазначила, що 30.09.2015 року між нею та відповідачем розірвано шлюб, від шлюбу мають сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також вказала, що дитина знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на виховання сина не надає, вказала, що свого житла не має, разом з дитиною проживає у батьків, які надають їй матеріальну допомогу та допомагають у вихованні сина. ОСОБА_1 вказала, що живе лише за рахунок заробітної плати, несе витрати на харчування, розвиток та навчання сина, але її матеріальне становище вкрай скрутне. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 850.00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Представник позивача у судовому засіданні 26.12.2016 року позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 850 грн. щомісячно, про що написав заяву (а.с.25).

Дослідивши матеріали справи, думку представника позивача та відповідача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…».

Відповідно до рішення Березівського районного суду Одеської області від 30.09.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано (а.с.3-4).

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.06.2010 року серія 1-ЖД №229977 (а.с.5).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Березівської міської ради Одеської області від 10.11.2016 року №5648 ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою: вул.. Посмітного, 36, м. Березівка, та має відповідний склад сімї. (а.с.6).

З довідки виданої Березівською ЦРЛ від. 11.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 здоровий (а.с.7).

Відповідно до довідки виданої Березівською РДА від 29.11.2016 року ОСОБА_1 працює провідним спеціалістом відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення та отримує відповідну заробітну плату (а.с.8).

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач свого обов'язку утримувати дитину не виконує та проти вимог позивача не заперечує.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України встановлено: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України».

Згідно частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", «вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення».

З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що відповідач не заперечує проти позову, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 850.00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліттяз моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 07.06.2028 року.

Згідно з частини першої статті 191 СК України «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову». Як зазначено вище, позов подано саме 02.12.2016 року.

В силу статті 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача

Керуючись ст.ст. 199-201 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Петровчиа про стягнення аліментів на неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ 215612, виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КМ 669840, виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області, Ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошові сумі в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 02.12.2016 року до 07.06.2028 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ 215612, виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовій збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення..

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.12.2016 року.

Суддя І.А. Римар