Справа № 465/7716/15 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/2263/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2015р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 в якому просив стягнути заборгованість у розмірі 14127,62 грн. за кредитним договором №б/н від 29.11.2011р., яка складається з: 3880,30 грн. заборгованість за кредитом; 7498,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф(фіксована частина), 648,93 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним, оскільки застосовані наслідки спливу позовної давності без відповідної на це заяви відповідачки, що є неприпустимим в силу положення ст. 267 ЦК України та Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року у редакції Постанови ВССУ №7 від 07.02.2014 року. Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Сторони в судове засідання повторно не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення даним вимогам закону не відповідає.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 29 листопада 2011р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, який у відповідності до п. 1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання та може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.(а.с.27зв.)

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного судочинства.

Судом встановлено, що боржник порушив умови кредитного договору і у визначений кредитним договором строк не повернув кредитні кошти та проценти за користування цими коштами, а також інші витрати відповідно до умов договору.

Разом з тим, суд в порушення вимог ч.3 ст.267 ЦПК України застосував позовну давність без заяви сторони.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають до задоволення, оскільки боржником не виконано взяті на себе зобов'язання, а відтак із ОСОБА_2 слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 14127,62 грн. за кредитним договором №б/н від 29.11.2011р., яка складається з: 3880,30 грн. заборгованість за кредитом; 7498,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 648,93 грн. штрафу(процентна складова).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені, штрафу).

Згідно із ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 2.1.1.7.6.8.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення клієнтом строку платежу з будь-якого грошового обов'язку, який передбачено договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що районний суд на вищенаведені норми закону та обставини справи уваги не звернув, а тому приходить до висновку про скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити.

Згідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. ст.88, 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14 127,62 грн. за кредитним договором № б/н від 29.11.2011 року, яка складається з : 3880,30 грн. заборгованість за кредитним договором, 7498, 39 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 1600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 648,93 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 2557,8 грн. та за подання оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» в сумі 420 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

Б.М. Гриновець