АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 757/633/16-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Козлов Р.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника НДЕІ Базюнь Ю.О.

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Науково-дослідного економічного Інституту в особі заступника голови комісії з реорганізації ОСОБА_5 на судовий наказ Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року

у справі за заявою ОСОБА_4 до Науково-дослідного економічного Інституту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

в с т а н о в и л а :

13 січня 2016 року Печерським районний судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення із Науково-дослідного економічного Інституту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_4 нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 34 020,43 гривни. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року заяву Науково-дослідного економічного Інституту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування судового наказу, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із судовим наказом Науково-дослідний економічний Інститут Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі заступника голови комісії з реорганізації подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування.

Зазначаючи в апеляційній скарзі, що головним бухгалтером ОСОБА_6 були надані первинні документи, які не підписані відповідальними за їх складання особами, директором Інституту. Крім того, у документах не зазначені посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність їх оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, що є порушенням п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Аудитом встановлено, що у 2015 році в порушення вимог ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ч. 1 ст. ст. 83, 115, 116 КЗпП України, не проводилась індексація заробітної плати працівників Інституту. В результаті чого під час проведення аудиту визначити розмір ненарахованої індексації немає можливості в наслідок ненадання головним бухгалтером всіх первинних документів.

Тому, суд у наказному провадженні міг задовольнити вимоги заявника, якщо вони б мали безспірний характер. Вони як боржник заперечують проти визначених заявником сум, тому така вимога повинна бути вирішена лише у позовному провадженні.

У судовому засіданні представник боржника підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Заявник не визнала подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволення виходячи з наступного.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи 13 січня 2016 року Печерський районний суд м. Києва за заявою ОСОБА_4 видав судовий наказ про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати.

Не погоджуючись з судовим наказом представник боржника в порядку положень ст. 105 ЦПК України подав заяву про його скасування.

За результатами розгляду заяви ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2016 року було прийнято судове рішення про залишення її без задоволення.

Згідно ч. 9 ст. 105 -1 ЦПК України вбачається, що змінений судовий наказ чи судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про скасування без задоволення можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, встановленому цим законом.

Науково-дослідний економічний Інститут Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі заступника голови комісії з реорганізації подаючи апеляційну скаргу ставив питання про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 309-1 ЦПК України судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена частиною першою статті 96 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи заявник при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу надала докази на підтвердження того, що перебувала з боржником у трудових відносинах починаючи з 1993 року (копія трудової книжки). А також того, що виконуючи покладені на неї обов'язки за умовами трудового договору вона починаючи з березня 2015 року не отримує нараховану заробітну плату з підстав відсутності коштів на підприємстві.

Особа, що подала апеляційну скаргу не спростувала в судовому засіданні зазначені вище докази надані заявником. А отже в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини того, що інститут ( боржник) на час звернення ОСОБА_4 з заявою про видачу судового наказу мав перед нею заборгованість по виплаті нарахованої заробітної плати. Що підтверджується як довідкою виданою боржником так і зведеною інформацією по заборгованості НДЕІ перед працівниками по заробітній платі та стипендіях станом на 01.01.2016 року відображеною в аудиторському звіті.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у ході апеляційного розгляду справи, не було встановлено підстав для скасування судового наказу у відповідності до положень ст. 309 -1 ЦПК України, так як у судовому засіданні була доведена наявність спірних правовідносин між сторонами судового наказу на основі яких була заявлена вимога, передбачена ч.1 ст. 96 ЦПК України.

.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 -1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Науково-дослідного економічного Інституту в особі заступника голови комісії з реорганізації ОСОБА_5 відхилити.

Судовий наказ Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги без посередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: