Дата документу 16.09.2016
ЄУ № 420/1103/16-ц
Провадження №2/420/576/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23.03.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 07.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що, починаючи з 23.03.2012 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружні стосунки з відповідачем не склалися, вони втратили почуття любові та взаємоповаги. Сторони разом не проживають з квітня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування їх у шлюбі суперечить її інтересам, тому вона змушена звернутися з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.

Вивчивши письмові докази, матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 23.03.2012 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 139675, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №07.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №243842, виданим виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 22.05.2012, актовий запис №06; та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №274919, виданим виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 18.10.2013, актовий запис №08.

Спору щодо проживання дітей сторони не мають.

Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.

Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей, сторін, суд дійшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212-215, 223, 292 ЦПК України, cт.ст. 21,24,56,105,110, 112, 115 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Гаджиєвою) ОСОБА_5, зареєстрований 23 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції, актовий запис №07.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко