АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2478/16 Головуючий 1 інст. - Шишкін О.В.
Категорія: інші Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,

у с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся у суд зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Дзержинський ВДВС ХМУЮ).

На обґрунтування вимог заявник вказав, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В рахунок задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за договором позики від 25 березня 2011 року на суму 2 452 144 грн. 50 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 80,7 кв. м., загальною площею 126,8 кв. м., із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінами) «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-1У) процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виселені з квартири АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки передано в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною Законом № 898-1У процедурою продажу.

З ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 стягнуто 243 гр. 60 коп. судового збору.

На виконання вказаного заочного рішення 25 червня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано два виконавчих листа щодо примусового виселення відповідачів з указаного житла та передання предмета іпотеки в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною Законом № 898-1У процедурою продажу.

03 липня 2015 року представник заявника ОСОБА_6 подав заяви про відкриття виконавчих проваджень за цими виконавчими листами. Однак на порушення вимог частини 5 статті 25 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У (з наступними змінами) «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-Х1У) копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня стягувачу направлена не була.

На порушення вимог частини 2 статті 30 Закону № 606-Х1У державний виконавець не провів виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. На момент подання скарги до суду боржники продовжують проживати в спірному житлі, тобто заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року залишається невиконаним.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дзержинської ВДВС ХМУЮ щодо не надіслання стягувачу постанов по відкриття виконавчих проваджень; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дзержинської ВДВС ХМУЮ щодо невиконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року протягом двох місяців відповідно до вимог частини 2 статті 30 Закону № 606-Х1У; зобов`язати державного виконавця Дзержинської ВДВС ХМУЮ невідкладно вчинити дії щодо реального виконання вказаного заочного рішення суду першої інстанції та направити засобами поштового зв'язку на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчих проваджень; стягнути з Дзержинського ВДВС ХМУЮ 6 333 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Бездіяльність державного виконавця Дзержинської ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 та про передання предмета іпотеки в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною процедурою продажу, щодо ненадіслання стягувачу постанов про відкриття виконавчих проваджень та щодо невиконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Хакова від 26 лютого 2015 року потягом двох мсяців відповідно до вимог частини 2 статті 30 Закону № 606-Х1У визнано неправомірною.

Державного виконавця Дзержинської ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 та про передання предмета іпотеки в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною процедурою продажу, зобов`язано вчинити дії щодо виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Хакова від 26 лютого 2015 року та направлення стягувачу постанови про відкриття виконавчих проваджень.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги щодо витрат на правову допомогу та постановити в цій частині нову ухвалу. Зокрема зазначає, що розмір витрат на правову допомогу підтверджено Договором, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківській центр правової допомоги», калькуляцією-рахунком та квитанцією до прибуткового касового ордера про сплату відповідних послуг на суму 5 359 грн. 20 коп.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця Дзержинської ВДВС ХМУЮ, суд першої інстанції вважав, що належних достатніх доказів на підтвердження дійсних витрат на правову допомогу суду не надано. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог щодо витрат на правову допомогу не відповідає.

Відповідно до вимог статті 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги (частина 1 статті 56 ЦПК України).

За правилами частин 1, 2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В рахунок задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за договором позики від 25 березня 2011 року на суму 2 452 144 грн. 50 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 80,7 кв. м., загальною площею 126,8 кв. м., із застосуванням визначеної статтею 38 Закону № 898-1У процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виселені з квартири АДРЕСА_1

Предмет іпотеки передано в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною процедурою продажу.

З ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 стягнуто 243 гр. 60 коп. судового збору.

На виконання вказаного заочного рішення суду першої інстанції 25 червня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано два виконавчих листа щодо примусового виселення відповідачів з указаного житла та передання предмета іпотеки в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною процедурою продажу.

03 липня 2015 року представник заявника ОСОБА_6 подав заяви про відкриття виконавчих проваджень за цими виконавчими листами.

Посилаючись на порушення вимог частини 5 статті 25, частини 2 статті 30 Закону № 606-Х1У щодо ненаправлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня стягувачу та не проведення виконавчих дій з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся у суд з відповідною скаргою.

Під час розгляду справи в суді представництво інтересів заявника здійснювалось юристами Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківській центр правової допомоги» (далі - ТОВ «Харківській центр правової допомоги») ОСОБА_3 та ОСОБА_7

ТОВ «Харківській центр правової допомоги» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Дата проведення державної реєстрації 12 серпня 2010 року.

09 жовтня 2015 року укладено Договір № 02-09/10-15 про надання правової допомоги, за умовами якого ТОВ «Харківській центр правової допомоги» зобов'язався надавати ОСОБА_8, яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_2, правову допомогу під час звернення до суду та розгляду в суді скарги на незаконні дії та неправомірну бездіяльність державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ, в провадження якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 та про передання предмета іпотеки в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною процедурою продажу.

Вартість таких послуг становить 5 359 грн. 20 коп., що стверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 09 жовтня 2015 року на а. с. 109.

Однак судова колегія вважає, що даний розмір витрат на правову допомогу є завищеним.

Витрати на представництво інтересів замовника в суді першої інстанції охоплюються іншими видами виконаної роботи, які значаться в пунктах 1-3 кулькуляції-рахунку, що є додатком № 1 до Договору № 02-9/10-15 про надання правової допомоги від 09 жовтня 2015 року.

Розумно обґрунтованим судова колегія вважає розмір витрат на правову допомогу 2 923 грн. 20 коп. (487 грн. 20 коп. х 2 + 1 948 грн. 80 коп.) із розрахунку:

1. Ознайомлення з первісним матеріалом (документами) та їх аналіз - 1 година -

487 грн. 20 коп. (40% мінімальної заробітної плати).

2. Аналіз нормативного матеріалу, вивчення судової практики - 1 година - 487 грн. 20 коп. (40% мінімальної заробітної плати).

3. Складання тексту скарги - 4 години - 487 грн. 20 коп. (40% мінімальної заробітної плати) х 4 = 1 948 грн. 80 коп.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу та постановленню в цій частині нової ухвали про стягнення з Дзержинського ВДВС ХМУЮ на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 2 933 грн. 20 коп.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржена.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 3, 313, 314 ч. 1 п. 5, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року скасувати в частині відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу.

Стягнути з Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 2 933 грн. 20 коп. (дві тисячі дев'ятсот тридцять три грн. 20 коп.).

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Р.М.Піддубний