Справа №476/1267/15-ц 28.04.2016 28.04.2016 28.04.2016
Провадження №22-ц/784/1065/16
справа № 476/1267/15-ц
провадження № 22-ц/784/1065/16 Головуючий у першій інстанції: Чернякова Н.В.
категорія 34 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідача - ОСОБА_3

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2016 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 з позовом про відшкодування збитків.

Позивач зазначав, що він являється членом громадської спілки власників корів «Ласуня». Йому на праві власності належала корова породи українська червоно-ряба молочна. За усною домовленістю членів спілки, випас корів здійснювався їх власниками по черзі. 17 жовтня 2015 року черга випасати худобу членів спілки припала ОСОБА_5, який передоручив виконання своїх обов'язків ОСОБА_6 Ввечері цього ж дня корова повернулася з випасу млява, відмовлялася від корму, мала незначне здуття черева з лівого боку. Вранці 18 жовтня 2015 року він виявив корову мертвою.

Посилаючись на те що, корова загинула внаслідок неналежного виконання обов'язків по випасу худоби ОСОБА_5, та її загибеллю йому завдано матеріальних збитків позивач, просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування шкоди 20802,90 грн., яка складається з: 15000 грн. - вартості корови, 3500 грн. - вартості телиці віком 6 місяців, 2302,90 грн. - недоотриманих коштів за реалізацію молока.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2016 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 18651 грн.45 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків. Також суд розподілив судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просив рішення суду скасувати.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились. Як видно із повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.261-265), сторони та третя особа своєчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції входив з того, що учасниками спірних правовідносин є позивач та ОСОБА_5

Однак з таким висновок погодитись не можна.

Так, із матеріалів справи вбачається, що жителями села Ольгополь Єланецького району Миколаївської області створена громадська спілка власників корів «Ласуня». Між членами цієї спілки існує усна домовленість про встановлення черги випасу худоби.

17 жовтня 2015 року черга випасати громадську худобу була ОСОБА_5 Між тим, відповідач доручив випас іншій особі - пастуху ОСОБА_6, якому позивач передав корову на випас.

Вранці 18 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_4 виявив, що належна йому корова пала.

Позивач пред'явив вимоги про стягнення збитків завданих втратою корови до ОСОБА_5, вважаючи, що такий обов'язок має бути покладено на особу, чия черга була випасати корову, а не на виконавця ОСОБА_6 При цьому він посилався на наявність усної домовленості між членами організації щодо встановлення такої відповідальності власниками худоби.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_5 посилався на письмову угоду власників худоби, яку підписали 49 осіб. Згідно цієї угоди власники домовились, що відповідальність за зберігання стада під час випасання несе той, хто випасає тварин, в тому числі, якщо випасає найманий працівник (пастух), то він і несе таку відповідальність (а.с. 207).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приймає до уваги вказану письмову угоду власників худоби, яка підписана сторонніми особами, не заінтересованими у вирішенні даної справи.

Доводи позивача ОСОБА_4 про те, що вказана угода підписана лише під час розгляду справи, не спростовують вказаних обставин, оскільки із змісту угоди вбачається, що домовленість про відповідальність за зберігання стада пастухом, який випасає тварин, існувала між власниками худоби вже багато років.

Отже, саме ця письмова угода підтверджує усну домовленість власників худоби, яка існувала раніше.

Згідно з правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Дійшовши згоди по всіх істотних умовах договору, сторони набувають цивільних прав та обов'язків, які випливають із договірних зобов'язань, і ці відносини регулюються нормами зобов'язального права.

Отже, правовідносини з приводу випасу корови виникли між позивачем та ОСОБА_6, який взяв на себе обов'язок по випасу корови, що належала позивачу.

За такого, колегія суддів вважає, що учасником спору про відшкодування збитків є ОСОБА_6 Однак останнього до участі у справі в якості відповідача залучено не було.

Підстав залучення до участі у справі, як відповідача, ОСОБА_5, з матеріалів справи не вбачається.

Не встановлення дійсних учасників спору та вирішення питання про права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи зі змісту статті 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційна інстанція перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд не має повноважень залучати до участі у справі, як відповідачів, осіб, яких не було залучено при розгляді справи місцевим судом та вирішувати спір як суд першої інстанції.

Не може бути вирішено спір апеляційним судом і за участі ОСОБА_6, як третьої особи, оскільки такий процесуальний статус має значно менший обсяг прав та обов'язків ніж у відповідача, що перешкоджає розгляду справи з дотриманням вимог процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про відшкодування збитків, заявлені ОСОБА_4 до ОСОБА_5, як неналежного відповідача, задоволенню не підлягають.

Водночас, відмова в позові у заявлених правовідносинах не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 535 грн. 92 коп. судового збору, сплаченого останнім при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 535 грн. 92 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді : О.О. Данилова

Н.О. Шаманська