СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/5084/16-ц
пр. № 2/759/3114/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізико - технологічного інституту металів і сплавів Національної академії наук України про стягнення своєчасно не виплаченої грошової допомоги при виходів на наукову пенсію,

В С Т А Н О В И В:

06.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з Фізико - технологічного інституту металів і сплавів НАН України грошової допомоги в розмірі 20 233,20 грн., моральної та матеріальної шкоди в розмірі 20 233,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з серпня 1969 року по березень 2015 року позивач працював у Фізико-технологічному інституті металів і сплавів НАН України. З серпня 2008 року позивач вийшов на наукову пенсію, але продовжував працювати старшим науковим співробітником за контрактом. В 2015 році позивач звільнився. При зверненні до відповідача з вимогою виплатити грошову допомогу в розмірі 6 місячних посадових окладів, не виплачену своєчасно в 2008 році, позивачу було відмовлено. У зв'язку з несвоєчасною виплатою грошової допомоги, позивач просить стягнути з відповідача моральну та матеріальну шкоду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Встановлено, що 19.03.2016 року позивач звернувся до директора Фізико - технологічного інституту металів і сплавів НАН України з заявою про звільнення його з посади 31.03.2015 року (а. с. 9 - копія заяви).

Відповідно до даних трудової книжки від 25.10.1966 року, наказом від 30.03.2015 року №40-к ОСОБА_1 звільнено з Фізико - технологічного інституту металів і сплавів НАН України за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (а. с. 5 - 6).

15.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до директора Фізико - технологічного інституту металів і сплавів НАН України з заявою, в якій просив виплатити йому шість місячних посадових окладів при виході на пенсію, на підставі ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а. с. 4 - копія заяви).

Відповідач листами №87/422-Д від 23.04.2015 року, №87/574/Д від 10.08.2015 року (а. с. 7 - 8) повідомив ОСОБА_1, що не може виплатити 6 місячних окладів, у зв'язку з звільненням позивача з роботи за власним бажанням.

В судовому засіданні встановлено, що з 09.01.2008 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком як науковому працівнику. В період з 2008 року по 30.03.2015 рік він продовжував працювати в інституті за контрактом. Дана обставина справи також визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положенням ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», який був чинний на час призначення пенсії та на час звільнення позивача, пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Відповідно ч. 19 до ст. 24 вказаного Закону, при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

За змістом зазначених норм грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів науковому працівнику виплачується тільки при виході на пенсію з посади наукового працівника. Для надання грошової допомоги науковому працівнику повинні бути наявні у сукупності такі умови: вихід на пенсію, тобто звільнення з роботи за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», ст. 38 КЗпП України. Досягнення пенсійного віку і оформлення пенсії без звільнення не є виходом на пенсію. Працівник має виходити (звільнятися) на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку, звільнення має бути проведене тільки з наукової (науково-педагогічної) посади і особа повинна мати відповідний стаж роботи на таких посадах.

В силу ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат видається саме науковому (науково-педагогічному) працівнику, тобто, така виплата здійснюється науковому (науково-педагогічному) працівнику до виходу на пенсію (при розрахунку при звільнені), проте, позивач за вказаною допомогою при звільненні не звернувся, а звернувся після звільнення та призначення пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Тобто, за виплатою грошової допомоги, передбаченої статтею 24 вказаного Закону, позивач звернувся до відповідача вже у статусі пенсіонера, а не у статусі наукового працівника, а тому відповідач не має правових підстав для виплати йому даної грошової допомоги, оскільки на час звернення за виплатою, позивач не був суб'єктом, який має право на неї за ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Також необхідно врахувати обставину звільнення позивача з посади за згодою сторін, а не у зв'язку з виходом на пенсію, що в силу наведених вище положень законодавства не дає підстав для виплати грошової допомоги.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне.

Позивач обґрунтовує підстави для стягнення моральної шкоди тим, що йому не було виплачено грошову допомогу, передбачену ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», проте, встановивши необґрунтованість вимоги про стягнення вказаної грошової допомоги, у суду відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими також тому, що позивач заявив дану вимогу не у зв'язку із заподіянням йому моральних страждань, а через знецінення коштів, про що зазначено в позові і підтверджено позивачем у судовому засіданні. Оскільки позивач не посилається на заподіяння йому моральної шкоди та не надає доказів наявності такої шкоди, відсутні підстави для задоволення даної вимоги.

Керуючись ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ