АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2754/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Начальника Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області, Прокуратури Черкаської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування майнової та моральної шкоди в частині відшкодування майнової та моральної шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

10 серпня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Начальника Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області, Прокуратури Христинівського району Черкаської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії та відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що на виконання рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20 січня 2003 року ОСОБА_6 виділене майно боржником СВК «Росішки» нижчої вартості, яке в подальшому було розграбоване.

Позивач ОСОБА_6 вказує, що він звернувся із письмовою заявою до прокуратури Христинівського району, яка неодноразово виносила постанови про відмову в порушенні кримінальної справи. Вказані постанови суд скасовував після їх оскарження ОСОБА_6 За 9 років ні прокуратура, ні міліція, ні суд не встановили осіб, події злочину, вартість викраденого майна та право на його відшкодування позивачу.

Всі скарги про незаконні дії прокуратури, міліції в кримінальному судочинстві в 324 справах суд не розглядає. ОСОБА_6 змушений сплачувати кошти за виготовлення копій доказів. Так позивач вказує, що по даний час не знайдений двигун з автомобіля, не встановлено, хто саме викрав кардан та всі електроприлади. Розграбовано сівалку СПЧ-6, трактор МТЗ-80. Невиконання відповідачами своїх обовязків, передбачених кримінальним та цивільним процесуальними законами, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини через велику кількість порушень, систематичність їх вчинення та продовжуваний характер, що проявлялись в систематичному невиконанні вказівок суду, обласної та Генеральної прокуратури України про проведення додаткових перевірок стосовно зясування певних важливих для захисту його інтересів обставин, через прийняття явно незаконних процесуальних рішень при наявності корпоративного зговору між правоохоронними структурами призвело до порушення конституційних прав та інших немайнових прав позивача.

Оскільки в 2001 році судом було ухвалено рішення про надання земельних ділянок/паїв, а майно не видано по даний час, то це призвело до вимушених змін в житті позивача та його сімї , всієї родини, які мали працювати і обробляти земельні ділянки. А тому позивач вже не працює, а шукає захист в судах України та в Генеральній прокуратурі України. Він змушений створювати та шукати додаткові фізичні, психологічні, інтелектуальні зусилля, що призводить до фізичних та психологічних страждань. Вказані наслідки, неможливість їх відновлення, характер дій відповідачів, які постійно глузують, ігнорують всі докази, принижують честь та гідність, що завдає йому душевні страждання, які носять глибокий продовжуваний характер, що свідчить про завдання йому та його сімї моральної та матеріальної шкоди.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 03 травня 2012 року скасовано чергову 18 постанову органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи від 30 січня 2012 року, але по даний час законного рішення не прийнято про захист його права власності. Позивач оцінює завдану матеріальну шкоду в розмірі 20 009 грн. з врахуванням судових витрат в справі № 4-24/12 року. Моральна шкода становить 10 000 грн. Тому ОСОБА_6 звернувся до суду та просив визнати дії відповідачів незаконними в частині неприйняття законного рішення в строк, визначений КПК України, за заявами від 23 серпня 2005 року, 15 квітня 2008 року; зобовязати Христинівський РВ УМВС України в Черкаській області та прокуратуру Христинівського району закінчити перевірку по в/м № 480/08 з реєстрації до ЄРДР та прийняти законне рішення згідно з вимогами КПК України з визнанням його потерпілим з правом на відшкодування завданої майнової, матеріальної шкоди з визначенням належного відповідача; стягнути на його користь з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 20 856 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судові витрати в сумі 26 грн. в дохід держави.

Ухвалою суду від 23 вересня 2015 року допущено заміну первинного неналежного відповідача прокуратури Христинівського району Черкаської області на належного відповідача - прокуратуру Черкаської області.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року провадження у справі закрите на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 січня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена, ухвала Христинівського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року залишена без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року ухвали суду першої інстанції та апеляційного суду скасовані в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині ухвали суду першої інстанції та апеляційного інстанції залишені без змін.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Начальника Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області, прокуратури Черкаської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії та відшкодування майнової та моральної шкоди в частині відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_6 зазначає, що оскільки його заява про відвід судді була не задоволеною, тому є підстави для скасування рішення суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури Черкаської області, яка зявилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме по собі скасування постанов про відмову у порушенні кримінальної справи не свідчить про протиправність дій відповідачів, про наявність їх вини та завдання цим шкоди. А за відсутності вини немає підстав покладення відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду на відповідачів. Розмір матеріальної шкоди, зазначений у позовній заяві, є невмотивованим, розрахунок відсутній. Долучені позивачем до матеріалів справи копії квитанцій про витрати не відповідають вимогам щодо належності та допустимості доказів, а тому не можуть бути взяті до уваги судом . Позовні вимоги не базуються на нормах чинного законодавства та є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 20 січня 2003 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до СВК «Росішки» та Розсішківської сільської ради Христинівського району про виділення майнових паїв, стягнення матеріальної і моральної шкоди (а.с. 18-19) зобовязано СВК «Росішки» виділити в рахунок майнового паю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майно, що знаходиться у його власності, а саме трактор МТЗ 80, 1987 року випуску, вартістю 4200 грн.; сівалку СПЧ 6, 1986 року випуску, вартістю 615,40 грн.; автомобіль САЗ 3507, 1988 року випуску, вартістю 2900 грн.; плуг ПЛК 5-35, 1993 року випуску, вартістю 107,95 грн.; культиватор УСМК 5.4, 1988 року випуску, вартістю 521,05 грн.

На виконання рішення суду державним виконавцем відділу ДВС Христинівського районного управління юстиції 18 липня 2005 року складений акт опису й арешту майна (а.с. 22-23).

22 квітня 2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області із заявою про крадіжку двигуна та інших деталей із автомобіля САЗ-3507 та сівалки, які були виділені заявникам в рахунок майнового паю.

За цією заявою Христинівським РВ УМВС проводилась перевірка в порядку ст. 97 КПК України 1960 року та неодноразово виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які в подальшому оскаржувались та скасовувались.

30 січня 2012 року Христинівським РВ УМВС винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 03 травня 2012 року вказана постанова скасована з направленням справи на додаткову перевірку.

У звязку з набранням чинності КПК України 2012 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР. Досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться до цього часу.

Підставою позовних вимог ОСОБА_6 у позовній заяві зазначив винесення прокуратурою Христинівського району незаконних постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, які в подальшому скасовані. Проводиться досудове слідство.

Як зазначив позивач ОСОБА_6 у позовній заяві, діями відповідачів йому завдано матеріальної та моральної шкоди, на стягненні якої він наполягає саме з відповідачів.

Відповідно до ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої ч. ч. 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно із ч.1 ст. 1172 ЦК України шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, відшкодовує юридична або фізична особа, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Колегія суддів вважає, що саме по собі скасування постанови про відмову у порушенні кримінальної справи не свідчить про протиправність дій відповідачів, про наявність їх вини та завдання цим шкоди, оскільки вина повинна бути доведена у встановленому законом порядку. А за відсутності вини немає підстав покладення відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду (за умови її наявності) на відповідачів.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Верховний Суд України в пункті 5 постанови Пленуму № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами розяснив , що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин, чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз'ясненнями викладеними у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, для відшкодування збитків необхідно встановити і довести наступні факти: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; наслідково-причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина заподіювача шкоди.

У разі відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Тобто, чинним законодавством України передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права та збитками.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що суми, зазначені у позовній заяві щодо заподіяної матеріальної шкоди є невмотивованими, розрахунок відсутній, а понесені позивачем витрати на проїзд та виготовлення копій документів не підтверджено належними та допустимими доказами. У мотивувальній та прохальній частині позовної заяви зазначені не узгоджені між собою суми матеріальної шкоди, у мотивувальній частині 20009 грн., у прохальній частині 20856 грн., та крім того, не зазначено, з чого складається даний розмір шкоди. вказаний позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обовязок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та не спростовують висновків суду щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції .

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 рокуу справі за позовом ОСОБА_6 до Начальника Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області, Прокуратури Черкаської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування майнової та моральної шкоди в частині відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :