Номер провадження 22-ц/775/1297/2016 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Корчистої О.І., Тимченко О.О.

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором кредиту

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просили скасувати рішення, ухвалите нове, оскільки рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права: суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, судом не враховано правовий висновок Верховного суду України, висловлений постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 26 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н у вигляді Заяви на отримання кредитної картки «Універсальна» з встановленим первісним кредитним лімітом в розмірі 2250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила ознайомлення та погодження з Умовами, Тарифами та Правилами надання банківських послуг, зокрема надала свою згоду на право банка змінювати (збільшувати або зменшувати) кредитний ліміт, останнє погашення по кредитному договору ОСОБА_1 проведено 28 вересня 2009 року, банк звернувся до суду з позовом 13 серпня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сплинув строк позовної давності. Переривання перебігу позовної давності протягом вказаного строку не малося, оскільки самостійних дій на погашення кредиту боржником більше не вчинялося.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні 26 травня 2006 року договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, остання надала згоду, що заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитно-заставний договір, засвідчивши її своїм підписом.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісячно підлягають сплаті держателем протягом строку дії картки (арк..спр.12).

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Виходячи зі змісту заяви (арк..спр.11) ОСОБА_2 26 травня 2006 року отримала універсальну кредитну картку з кредитним лімітом 2250 грн. з терміном дії картки 36, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Враховуючи вищенаведене, у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору 26 травня 2009 року.

Отже, строк позовної давності сплинув 26 травня 2012 року.

Позивач же звернувся до суду з даним позовом 13 серпня 2015 року (арк.спр.2-4).

Крім того, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Як убачається із змісту п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, строки та порядок погашення по кредиту по платіжним карткам зі встановленим мінімальним обовязковим платежем наведений в памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору, платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості по кредиту; п. 5.4 строк погашення по кредиту по платіжним картам без встановленого мінімального обовязкового платежу проводиться в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Отже, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

З руху грошових коштів на рахунку відповідача, наданого позивачем, вбачається, що останній платіж, який здійснив відповідач, мав місце 28 вересня 2009 року (арк..спр.6-10, 77-80), тобто до часу звернення до суду з позовом 13 серпня 2015 року сплинув строк позовної давності.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи представника позивача про те, що строк повного виконання зобовязання 31 березня 2013 року, а тому строк позовної заяви не сплинув, за таких підстав.

Дійсно, з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» (арк..спр.76) вбачається, що ОСОБА_1 отримала картки, яка має термін дії до останнього дня березня 2013 року.

Відповідач заперечувала факт отримання іншої картки після закінчення строку дії першої.

На підставі ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про отримання відповідачем другої картки. Навпаки зі змісту Умов та правил надання банківських послуг (п.3.1.3) в даному випадку взагалі були відсутні підстави для продовження строку дії картки, оскільки були відсутні грошові кошти на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій, що є обовязковою умовою для продовження дії картки.

Крім того, з витягу з особового рахунку ОСОБА_1 виходить, що після закінчення строку дії першої картки відповідач не вчиняла жодних операцій з картковим рахунком (арк..спр.77-80).

Так само є необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції висновку Верховного суду України по справі №6-1206цс15, висловленому в постанові від 23 вересня 2015 року, оскільки зі змісту даної постанови виходить, що предметом перегляду було неоднакове застосування ст. 599, 1048, 1054 ЦК України в контексті того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Предметом спору по даній справі є наявність чи відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: