ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5770/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.

Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Даниленка В.В.,

секретаря: Пасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталія Олексіївна, про припинення права на частку у спільному майні, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, де є третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. про припинення права на частку у спільному майні.

В своєму позові просила суд припинити право власності відповідача на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 5/12 часток та визнати за нею право власності на дану квартиру.

ОСОБА_3 присудити грошову компенсацію у сумі 736724,00 (гривні, які знаходяться на депозитному рахунку Дарницького районного суду м. Києва.

Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача позов визнала.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність.

Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27.12.2011 відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Позивач ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_6 на момент його смерті за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.А. відкрито спадкову справу № 2/2012. Спадщину прийняли сини померлого ОСОБА_3, ОСОБА_4 (спадкоємці за заповітом) та мати померлого ОСОБА_8 (спадкоємиця обов'язкової частки).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22.04.2015 відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.А. відкрито спадкову справу № 1/2015. Спадкоємцем за заповітом у цій спадковій справі є ОСОБА_3, який прийняв спадщину.

Таким чином, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_4 - 7/12 частки (за заповітом ОСОБА_6.) та ОСОБА_3 - 5/12 частки (3/12 частки за заповітом ОСОБА_6 і 1/6 частки за заповітом ОСОБА_4.).

16 лютого 2016 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 7/12 частки, реєстровий № 171. На час розгляду справи ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на 3/12 частки та на 1/6 частки вказаного майна не отримував.

Відповідно до договору дарування від 15.04.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким В.В. за реєстровим № 710, позивач набула право власності на 7/12 часток квартири АДРЕСА_1. Згідно з інформаційною довідкою від 15.04.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1 - власником 7/12 зазначеної квартири є позивач ОСОБА_2

Позивач стверджує, а відповідач і третя особа ОСОБА_4 не заперечують, що після смерті ОСОБА_6 позивач продовжувала проживати у спірній квартирі з дозволу спадкоємця ОСОБА_4 Також судом встановлено, що позивач з моменту смерті ОСОБА_6 і до часу звернення до суду самостійно утримувала спірну квартиру, сплачувала всі комунальні платежі та рахунки за квартиру.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у спірній квартирі не проживає, оплату комунальних послуг та інших витрат на утримання квартири не здійснює.

Позивач вважає, що відповідач не бажає володіти і користуватися спірною квартирою, а також нести обов'язки, які покладаються на нього як на співвласника нерухомого майна, у зв'язку з чим не отримує свідоцтва про право на спадщину на 3/12 частки та на 1/6 частки цієї квартири. Поведінка відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації прав на спірну квартиру, а також свідчить про порушення відповідачем ч. 1 ст. 360 ЦК України, якою передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідачем зазначені обставини не заперечуються.

Матеріалами спадкової справи № 2/2012 підтверджується, що відповідач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, а матеріалами спадкової справи № 1/2015 підтверджується, що відповідач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8

Згідно ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст. 1297, ст. 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 23.01.2013 у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач є власником 5/12 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування, та з часу відкриття спадщини у нього виникло право володіння та користування відповідною частиною спірної квартири, не зважаючи на факт неотримання ним свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 3/12 частки за заповітом ОСОБА_6 і 1/6 частки за заповітом ОСОБА_8 стосовно спірної квартири.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що на час розгляду справи квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності: позивачу ОСОБА_2 - 7/12 частин на підставі договору дарування від 15.04.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4; відповідачу ОСОБА_3 - 5/12 частин в порядку спадкування за померлими ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена у натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Так, спірна квартира є ізольованою трикімнатною квартирою, загальною площею 92,6 кв.м, житловою площею 56,5 кв.м, що підтверджується договором дарування від 15.04.2016 та відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2016.

Згідно з вимогами ст. 183 ЦК України та виходячи з доказів у справі, квартира АДРЕСА_1 є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, частка позивача у спірній квартирі становить 7/12. Тоді як відповідачу належить решта квартири, тобто 5/12 часток, і ця частка по відношенню до частки позивача є невеликою і не може бути виділена в натурі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач не є членами однієї сім'ї. Крім того, позивач наголошує, що у зв'язку з різною статевою приналежністю позивача і відповідача сумісне їх проживання у спірній квартирі є неможливим. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у спірній квартирі не проживає і не виявляє бажання володіти та користуватися нею, участі в її утриманні не приймає.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2, а також приймав участь у приватизації цієї квартири, що підтверджується довідкою Комунального концерну "Центр комунального сервісу" № 1801 від 30.09.2016 та доданими до неї документами, наданими на запит суду.

У зв'язку з цим суд вважає, що припинення права власності відповідача на частку у спірній квартирі з виплатою грошової компенсації не завдасть шкоди інтересам відповідача.

Крім того, відповідач не надав суду заперечень проти позову та не спростував встановлені факти.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 365 ЦК України передбачена виплата грошової компенсації за належну відповідачу (співвласнику) частку у спірній квартирі.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 № 20 роз'яснено, що вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Згідно з висновком експерта № 66/16 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, складеним 07.11.2016 експертом ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива", ринкова вартість квартири № 160, яка розташована у м. Києві по вул. Драгоманова буд. 31-В, станом на день проведення експертизи складає 1768138 грн. (без ПДВ). Ринкова вартість 5/12 частин квартири № 160, яка розташована у м. Києві по вул. Драгоманова буд. 31 -В, станом на день проведення експертизи складає 736724 грн. (без ПДВ).

На момент прийняття цього рішення позивачем внесені на депозитний рахунок суду кошти у розмірі 736724,00 грн. у якості грошової компенсації вартості 5/12 частин спірної квартири, що підтверджується квитанціями № 100 від 22.09.2016, № 19 від 23.09.2016, № 3 від 24.09.2016, № 255 від 26.09.2016, № 96 від 13.12.2016, № 45 від 14.12.2016.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вимоги ґрунтуються на приписах закону, обставини справи підтверджені відповідними засобами доказування.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 183, 356, 365, 1296-1298 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталія Олексіївна, про припинення права на частку у спільному майні - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 5/12 часток.

Визнати право власності на 5/12 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Присудити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) грошову компенсацію за 5/12 часток квартири АДРЕСА_1 у сумі 736724,00 (сімсот тридцять шість тисяч сімсот двадцять чотири) гривні, які знаходяться на депозитному рахунку Дарницького районного суду м. Києва (р/р 3844, МФО 820019, в УДКСУ в Дарницькому районі м. Києва, ) згідно квитанцій про сплату грошової компенсації на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва №100 від 22.09.2016р., №20 від 23.09.2016р., №3 від 24.09.2016р., № 250 від 26.09.2016р., №96 від 13.12.2016р., № 45 від 14.12.2016р.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір у сумі 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень 00 копійок та 4 500 ( чотири тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок витрат за судову експертизу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення .

СУДДЯ: