Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дербенцевої Т.П.,

суддів: Гвоздика П.О., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» (далі - КП «ЖКС «Черьомушки») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи вимоги тим, що відповідач є споживачем послуг, що надаються підприємством у квартирі АДРЕСА_1. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 обов'язку щодо оплати наданих послуг за період з січня 2010 року по 30 вересня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 15 346, 22 грн, яку позивач просив стягнути з боржника.

Справа розглядалася судами неодноразово.

У березні 2015 року позовні вимоги було уточнено, позов заявлено до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким квартира АДРЕСА_1 належить на праві часткової власності. З урахуванням уточнень позивач просив стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 28 лютого 2015 року у розмірі 11 430, 51 грн.

Останнім рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КП «ЖКС «Черьомушки» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 11 158, 07 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником ѕ часток квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_4 належить ј частка у вказаній квартирі. У свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії № НОМЕР_1 від 16 травня 2014 року зазначається (Т. 2, а. с. 73), що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 139, 8 кв. м, житлову - 33, 1 кв. м.

КП «ЖКС «Черьомушки» є виконавцем послуг з утримання житлового

будинку і споруд та прибудинкової території по АДРЕСА_2

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Обов'язок споживача оплачувати послуги з утримання житлових

будинків і споруд та прибудинкових територій у строки, встановлені договором або законом, визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, якому кореспондує право виконавця послуг стягувати прострочені платежі із осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання цих житлово-комунальних послуг.

Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такі висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13).

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 25 червня 2012 року, запропонований КП «ЖКС «Черьомушки» ОСОБА_3 не підписала у зв'язку з тим, що сторони не досягли згоди щодо площі квартири, яка є розрахунковою величиною плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території.

За п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, плата за послуги з утримання житлових

будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється за встановленими тарифами відповідно загальної площі приміщення, яким користується власник.

У договорі від 25 червня 2012 року загальна площа об'єкта споживача вказана як 81 кв. м, за даними особового рахунку ОСОБА_3 оплату за послуги проведено виходячи із загальної площі квартири 183, 80 кв. м, а у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 16 травня 2014 року зазначається, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 139, 8 кв. м.

Враховуючи те, що обсяг грошового зобов'язання абонентів квартири АДРЕСА_1 у загальному обсязі внесків і платежів на утримання будинку, його прибудинкової території встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (нежитлових приміщень), що перебувають у їх власності, встановлення дійсної площі квартири відповідачів у розрахунковому періоді (свідоцтво про право власності на квартиру із загальною площею 139, 8 кв. м видано 16 травня 2014 року, до цієї дати правовстановлюючі документи на квартиру вказують на іншу площу) має істотне значення для правильного вирішення справи.

Такі обставини із оцінкою усіх доказів у сукупності судами не досліджені.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України).

ОСОБА_3 є власником ѕ часток квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 належить ј частка у вказаній квартирі. Частка участі співвласника квартири (нежитлового приміщення) у платежах на її утримання визначається відповідно до його частки як співвласника квартири (нежитлового приміщення).

Стягуючи суму боргу із відповідачів у солідарному порядку, суд не звернув уваги на те, що частки співвласників квартири не є рівними.

З урахуванням викладеного, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.П. Дербенцева

Судді: П.О. Гвоздик

Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

О.В. Попович