У х в а л а

5 липня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

2 червня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду України із зазначеною заявою.

Заява про перегляд судового рішення не відповідала вимогам статті 357, 358 ЦПК України, оскільки в порушення пункту 3 частини другої статті 357 та пункту 3 частини другої статті 358 ЦПК України заявники зазначали підставу перегляду судового рішення суду касаційної інстанції передбачену пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, однак як приклад додали постанову Верховного Суду України, яка прийнята в порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, а також не додали копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Крім того, в додатку до заяви заявники зазначали, що додають копії постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2014 року №6-109цс14, однак додали ксерокопії постанови Верховного Суду України від 17 листопада 2014 року. Також були відсутні вказані в додатках дві копії конверту про надіслання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року у цивільній справі №712/10549/2012.

Крім того, до заяви заявники додали квитанцію від 2 червня 2016 року про сплату судового збору в розмірі 307 грн, однак сплачена сума не відповідала розміру встановленому Законом України "Про судовий збір", з урахуванням категорії справи та виходячи із заявлених позовних вимог.

Разом з тим, з доданої до заяви квитанції вбачалося, що платником судового збору є лише ОСОБА_2, що не відповідало вимогам частини 6 статті 6 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", оскільки судовий збір сплачується кожною стороною окремим платіжним документом у розмірах установлених статтею 4 цього Закону.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 9 червня 2016 року заявникам надано строк до 1 липня 2016 року для усунення недоліків заяви.

На виконання зазначеної ухвали заявники надіслали заяву про перегляд судового рішення у цивільній справі, до якої додали витяг з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року та два конверти.

Крім того, до заяви заявники додали дві квитанції про сплату судового збору, платником яких є ОСОБА_2, в той час як заява подана ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Разом з тим, з доданих до заяви квитанцій вбачається, що в графі "Призначення платежу" вказано: "Судовий збір", "Вищий адмін. суд України".

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику якщо заяву подано без додержання вимог статей 357 та 358 цього Кодексу, і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не усунули в повному обсязі вимоги ухвали протягом установленого ухвалою Верховного Суду України строку, заява підлягає поверненню заявникам.

Керуючись пунктом 1 частини 4 статті 359 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.М. Сімоненко