11.05.2016 Єдиний унікальний номер 205/7093/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/7093/15-ц
2/205/218/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

встановити факт належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1., домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: А-1 житлового будинку, житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м., Б-сараю площею 5,5 кв.м., Г-літньої кухні площею 10,4 кв.м., Д-сараю площею 14,0 кв.м., В-вбиральні, № 1-5 огорожі, № 6 водоколонки, І-мощіння;

визнати за нею право власності на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті її матері, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_1 Позивач звернулась до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Представник відповідача надав суду заперечення, у яких посилаючись на відсутність реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за спадкодавцем, а також на розбіжності у фактичній площі житлового будинку, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з'явилась, натомість звернулась до суду з заявою, у якій просили суд справу розглядати без своєї присутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Друга ДДНК явку свого представника у судове засідання не забезпечила, натомість звернулась з заявою, у якій просила справу розглядати за відсутності представника відповідно до діючого законодавства.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, натомість звернувся до суду з заявою, у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Кіровським РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 2077 (а.с.5).

Відповідно до довідки, виданої Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.06.2015р., згідно з даними реєстрової книги за адресою АДРЕСА_1, містяться відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння за гр. ОСОБА_3 на підставі договору про право забудови житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Другою ДДНК 13.08.1954р. за реєстром № 1/6688, зареєстрованого в БТІ та записаного в реєстрову книгу № 73 за реєстровим № 51 (з.а.с.83).

Відповідно до технічного паспорту, виданого БТІ 14.06.1983р., у вказаному домоволодінні зроблено самовільні переобладнання, а саме: добудовано літню кухню літ Г. площею 10,4 кв.м., переобладнано у жилому домі літ. А.1 приміщення 1-4, площею 8,0 кв.м., до прибудови А-1 пристроєно приміщення 1-3 житловою площею 4,1 кв.м., та сараї літ Б площею 5,5 кв.м., літ Д площею 14,0 кв.м.(а.с.120-123).

У положеннях пункту 3.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Враховуючи вищевказане, а також те, що ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1., зробив вищевказані переобладнання у належному йому домоволодінні до 05.08.1992р., що підтверджується технічним паспортом БТІ від 14.06.1983р., суд доходить висновку, що після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння розташованого у АДРЕСА_1, яке складається з: А-1 житлового будинку, житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м., Б-сараю площею 5,5 кв.м., Г-літньої кухні площею 10,4 кв.м., Д-сараю площею 14,0 кв.м., В-вбиральні, № 1-5 огорожі, № 6 водоколонки, І-мощіння.

Матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, містять свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.1988р., відповідно до якого вищевказане домоволодіння успадкувала його дружина - ОСОБА_6.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 6858 (а.с.75).

Оскільки померла ОСОБА_4 успадкувала домоволодіння АДРЕСА_1, ще 28.09.1988р., тобто до набрання чинності ЦК України та Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,суд доходить висновку про те, що вона набула право власності на вказане домоволодіння.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входило домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з матеріалів справи, єдина хто прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 це її донька, позивач у справі - ОСОБА_1, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, інші спадкоємці з заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, на момент смерті ОСОБА_4 окрім її доньки з нею ніхто не проживав.

Водночас, постановою державного нотаріуса Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 20.06.2015р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на те, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.,ніхто крім позивача не звертався, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо захисту прав ОСОБА_1 як спадкоємця шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на домоволодіння АДРЕСА_1.

Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту належності ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.,спірного домоволодіння, оскільки такого роду вимоги фактично є вимогами про визнання права власності за померлою особою.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2., на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, що складається з: А-1 житлового будинку, житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м., Б-сараю площею 5,5 кв.м., Г-літньої кухні площею 10,4 кв.м., Д-сараю площею 14,0 кв.м., В-вбиральні, № 1-5 огорожі, № 6 водоколонки, І-мощіння.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяА.В. Нижний