Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2345/16-ц
Провадження №: 6/332/135/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Шалпегіна О.Л.

за участю секретаря Кравець І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Запоріжжі подання державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про примусове проникнення до житла,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні у Заводському відділі Державної виконавчої служби м Запоріжжя перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя. Актами від 16.04.2015 р., 04.12.2015 р. та 20.05.2016 р. зафіксовано вихід державного виконавця за адресою місяця проживання боржника: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62, але двері квартири ніхто не відчинив.

Враховуючи викладене, державний виконавець просить суд вирішити питання про примусове проникнення до будинку 62 по вул. Скворцова у м. Запоріжжі.

Державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала подання про примусове проникнення до житла за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62 та на його обґрунтування зазначила, що боржник має заборгованість зі сплати аліментів, не допускає державного виконавця до свого житла, тому є підстави для примусового проникнення до житла. На теперішній час державний виконавець Висоцька А.Г. перебуває у декретній відпустці, тому вказане виконавче провадження передано їй.

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання з огляду на таке.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини 1 та 2 ст. 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України визначено процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яка міститься у цьому розділі, "питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб... вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця".

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 08.08.2012 р. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 03.08.2012 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на акти про його недопуск боржником до житлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62 від 16.04.2015 р., 04.12.2015 р. та 20.05.2016 р.

Перевіряючи вказані доводи державного виконавця суд встановив такі обставини.

Так, зі змісту акту від 16.04.2015 р. не вбачається за якою саме адресою було здійснено вихід державним виконавцем та встановлено факт не проживання боржника (а.с. 6).

Актом від 04.12.2015 р. державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62 не проживає, оскільки наймає житло у м. Запоріжжі. Вказані відомості повідомили державному виконавцю батько та тітка боржника, як зазначено у акті, однак пояснення цих осіб до акту додано не було.

Суд також зазначає, що акти від 16.04.2015 р. та 04.12.2015 р. були складені та підписані одноособово державним виконавцем без участі понятих.

Крім того, у матеріалах виконавчого провадження відсутня вимога державного виконавця, де боржникові було б запропоновано надати вільний доступ до належного йому житла за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62.

Застереження про надання допуску до фактичного місця свого проживання у пояснені ОСОБА_1 на імя начальника ВДВС, датованому 18.05.2016 р., суд не може розцінити як належне повідомлення боржника про необхідність надання доступу до житла, оскільки адреса житла, до якого планувався доступ у вказаному застереженні не зазначена (а.с. 8).

Акт державного виконавця від 20.05.2016 р. про недопуск боржника до житла також складений державним виконавцем без участі понятих, час проведення виконавчих дій у акті не зазначено, не конкретизовано чи перебував ОСОБА_1 на той час у житлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62 чи був відсутній. Працівник поліції був залучений під час проведення цих дій з метою охорони громадського порядку та не може замінювати своєю присутністю таких учасників виконавчих дій як поняті.

Також, державним виконавцем не було надано суду жодного документа, який свідчив би про те, що житло за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 62 належить боржникові або перебуває у його володінні та користуванні.

Інформація, надана адресно-довідковим підрозділом УДМС в Запорізькій області ще 16.11.2015 р. щодо місця реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дані у виконавчому листі щодо місця проживання боржника, виданому судом 03.08.2012 р. не можуть безперечно свідчити про фактичне проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою на теперішній час (а.с. 2, 4).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем у цьому виконавчому проваджені не було вжито заходів щодо встановлення фактичного місця проживання боржника; не надано документів, які б свідчили про належність боржникові або перебування у його володінні (користуванні) вказаного вище житлового приміщення станом на час розгляду судом подання. Крім того, державним виконавцем не доведено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання вимоги державного виконавця щодо допуску до житла.

За таких обставин, подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208-210, 376 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені подання державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про примусове проникнення до житла за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 62, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Л.Шалпегіна