АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

судді Міцнея В.Ф., Одинака О.О.

секретаря Чубрей І.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про звернення стягнення за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 листопада 2015 року,

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у серпні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Зазначало, що між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту 6 листопада 2007 року №2807, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримано кредит в сумі 25000 доларів США.

Правочин забезпечений договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886.

Між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний

№22ц-279 2016 рік Головуючий у 1 інстанції Скуляк І.А.

Категорія: 19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

промислово-інвестиційний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, відповідно якого товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» набуло права кредитора за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 кредиту від 6 листопада 2007 року №2807.

Також між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про передачу права за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. 17 грудня 2012 року зареєстрованого в реєстрі №1423.

Посилаючись на невиконання зобов»язання, товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просило в рахунок стягнення заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 кредиту від 6 листопада 2007 року №2807 в сумі 1194296 грн. 95 коп., що складається з кредиту в сумі 519507 грн. 58 коп., відсотків в сумі 453759 грн. 66 коп., комісії в сумі 13380 грн. 79 коп., пені в сумі 207648 грн. 92 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки нежилі приміщення по АДРЕСА_1 площею 36,4 кв.м, які знаходяться на першому поверсі житлового будинку літ.А, обладнані самостійним входом та складаються з приміщення коридору 4-1 площею 5,9 кв.м, приміщення 4-2 площею 7,7 кв.м, приміщення 4-3 площею 9,5 кв.м, приміщення 4-4 площею 13,1 кв.м, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Першотравневим районним судом м.Чернівці ухвалою від 13 жовтня 2015 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 листопада 2015 року у позові відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення, суд першої інстанції керувався положеннями ч.6 ст.38, ст.39 Закону України «Про іпотеку» та виходив із відсутності підстав для звернення стягнення шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про сплив позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна повністю.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Предметом позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останнє просило ухвалити судове рішення, є звернення стягнення на предмет іпотеки нежилі приміщення по АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій в рахунок стягнення заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 кредиту від 6 листопада 2007 року №2807.

Встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 укладено

договір кредиту 6 листопада 2007 року №2807 (а.с.6-8)

Правочин забезпечений договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886 (а.с.14-17).

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов»язанні - це така правова конструкція, що передбачає перехід від первісного кредитора до нового прав та обов»язків у зобов»язанні.

За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України відступлення права вимоги ототожнюється з заміною кредитора, що здійснюється у зв»язку з переданням ним своїх прав іншій особі на підставі правочину, що спрямований на здійснення такої заміни.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна кредитора у зобов»язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярним правонаступництвом), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов»язків до правонаступника (універсальне правонаступництво).

До матеріалів справи приєднано договір між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року (а.с.24-34).

На підставі п.2.2 договору товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових зобов»язань та інших зобов»язань, правом на звернення стягнення за зобов»язаннями на заставлене майно.

Пунктом 4.3 передбачено, що сторони підписують реєстр позичальників,

що є додатком №1.

Також між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про передачу права за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. 17 грудня 2012 року зареєстрованого в реєстрі №1423 (а.с.35-38).

З витягу з реєстру позичальників вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» набуло права кредитора за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 кредиту від 6 листопада 2007 року №2807 та договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886 (а.с.50 -51).

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 1 грудня 2013 року №13759442 внесено зміни на підставі договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. 17 грудня 2012 року зареєстрованого в реєстрі №1423.

Новим іпотекодержателем за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886, зазначено товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи».

За таких обставин товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» набуто прав кредитора за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту 6 листопада 2007 року №2807 та договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Відповідно до частини 1, 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Аналогічні положення містяться й у пунктах 5.1 та 2.2 договору між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886.

Зокрема, п.5.1 договору передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадках, якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов»язань за кредитним договором вони не будуть виконанні в повному обсязі, при повному або частковому неповерненні у встановлені строки суми кредиту, при несплаті або частковій несплаті сум процентів (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом), при несплаті або частковій несплаті сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається здійснення товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» направлення ОСОБА_2 17 липня 2015 року вимоги сплатити за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 кредиту від 6 листопада 2007 року №2807 заборгованість в сумі 1274387 грн. 88 коп. протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення та повідомлення про реалізацію права звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.54-57).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», звертаючись до суду з позовом, зазначало, що за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 кредиту від 6 листопада 2007 року №2807 не виконано зобов»язання з сплати кредиту в сумі 519507 грн. 58 коп., відсотків в сумі 453759 грн. 66 коп., комісії в сумі 13380 грн. 79 коп., пені в сумі 207648 грн. 92 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

За змістом ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому, суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-1205цс15, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд першої інстанції всупереч наведеного не зазначив початкову ціну предмета іпотеки.

Згідно із п.1.5 договору між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886, за взаємною згодою сторін заставна вартість предмета іпотеки визначається в сумі 180683 грн.

На підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ст.526 ЦК України наведено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Отже, із настанням обставин, наведених у ст. 17 Закону України «Про іпотеку», припиняється суб'єктивне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-153цс14, сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Аналогічне положення відображено й у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-213цс15, згідно з якою, ураховуючи, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), то у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов'язку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку договору.

Доводи ОСОБА_2 щодо припинення зобов»язань за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 6 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі №3886 суперечать наведеним нормам.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

До матеріалів справи приєднано заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 5 липня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 кредиту від 6 листопада 2007 року №2807 в сумі 264972 грн. 11 коп., що складається з кредиту в сумі 24581 долар США 98 центів, відсотків в сумі 7800 доларів США 75 центів, комісійної винагороди в сумі 2800 грн., пені в сумі 512 доларів США 14 центів.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов висновку про сплив позовної давності на порушення норм матеріального права.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз.1, 2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

До матеріалів справи приєднано постанову державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Мінтенко В.Г. від 18 липня 2013 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-642/2011, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 15 вересня 2011року про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» грошових коштів в сумі 266792 грн. 11 коп.

Встановлено, що постановою державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Волощук О.В. від 29 лютого 2016 року повернуто виконавчий лист№2-642/2011, виданий Першотравневим районним судом м.Чернівці 15 вересня 2011року про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» грошових коштів в сумі 266792 грн. 11 коп. за відсутністю майна, на яке можливе звернення стягнення.

У такому разі товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк», дізналося про порушення свого права з часу припинення виконання заочного рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 5 липня 2011 року.

ОСОБА_2 подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.83-84).

Таким чином за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_2 кредиту від 5 листопада 2007 року №2807 підлягають виконанню зобов»язання з стягнення кредиту в сумі кредиту в сумі 519507 грн. 58 коп., процентів за користування кредитом за період з серпня 2012 року по липень 2015 року в сумі 173292 грн. 58 коп., комісії в сумі 13380 грн. 79 коп. відповідно розрахунку заборгованості (а.с.52-53).

За правилами ч.2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Зазначені правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14.

Пунктом 6.4 договору між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю

«Кредитні ініціативи», та ОСОБА_2 кредиту від 5 листопада 2007 року №2807 передбачено за несвоєчасну сплату сум кредиту або процентів за користування кредитом сплату пені, як обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов»язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішенням лише у національній валюті України - гривні.

Тому підлягає стягненню пеня за період з серпня 2014 року по липень 2015 року в сумі 216399 грн. 82 коп. (519507 грн. 58 коп. х (25%:100%: 365 днів х 98 днів) + (519507 грн. 58 коп. х (28%:100%: 365 днів х 85 днів) + (519507 грн. 58 коп. х (39%:100%: 365 днів х 26 днів) + (519507 грн. 58 коп. х (60%:100%: 365 днів х 156 днів).

За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч.3 ст.551 ЦК Украъни про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення ч.2 ст.616 ЦК України передбачають право суду зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов»язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Встановлено, що публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» нараховано пеню в розмірі 216399 грн. 82 коп., а розмір збитків становить сплату кредиту в сумі в сумі 519507 грн. 58 коп., відсотків в сумі 173292 грн. 58 коп., комісії в сумі 13380 грн. 79 коп.

Ураховуючи наведене підстав для зменшення розміру пені немає.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 листопада 2015 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про звернення стягнення задовольнити частково.

В рахунок стягнення заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 кредиту від 5 листопада 2007 року №2807 в сумі 922580 грн. 77 коп., що складається з кредиту в сумі 519507 грн. 58 коп., відсотків в сумі 173292 грн. 58 коп., комісії в сумі 13380 грн. 79 коп., пені в сумі 216399 грн. 82 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки нежилі приміщення по АДРЕСА_1 площею 36,4 кв.м, які знаходяться на першому поверсі житлового будинку літ.А, обладнані самостійним входом та складаються з приміщення коридору 4-1 площею 5,9 кв.м, приміщення 4-2 площею 7,7 кв.м, приміщення 4-3 площею 9.5 кв.м, приміщення 4-4 площею 13,1 кв.м, шляхом продажу на прилюдних торгах згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною 180683 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з

обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в сумі 7673 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: