АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/6624/16-ц Головуючий І інстанції - Штих Т.В.
Провадження: 22-ц/790/4078/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів -Коровіна С.Г., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_1, третя особа: Управління у справах дітей Дзержинського району Харківської міської ради про визнання права власності, -

встановила:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року заяву про забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 задоволено частково. Заборонено вселятися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 або іншим особам до квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті. Заборонено виселяти ОСОБА_2ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті. В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Однак суд першої інстанції взяв до уваги лише припущення позивача, не навівши дані про встановлені судом обставини та не надав юридичної оцінки заяві позивачки про забезпечення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив, з того, що неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками, так як вони є необґрунтованими та не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на АДРЕСА_1, посилаючись на те, що дана квартира була придбана її чоловіком - ОСОБА_3 на прилюдних торгах в період їх шлюбу.

Відповідно до рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 25.02.2015 року позов ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, зобов'язання скасування реєстрації права власності, визнання права власності, витребування майна, виселення та вселення задоволено частково. Визнані недійсними: прилюдні торги, проведені Харківською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» 26 грудня 2012 року з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, протокол № 21-0144/12 проведення прилюдних торгів від 26 грудня 2012 року з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, акт старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кунєвої М.І. про реалізацію арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, затверджений начальником Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14 січня 2013 року, виданий на підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 26 грудня 2012 року, свідоцтво від 21 січня 2013 року (реєстровий номер 119), яке видане ОСОБА_3 приватним нотаріусом ХМНО Лавіндою Н.О. на підставі акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна, затвердженого начальником Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14 січня 2013 року; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та поновлено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 25.02.2015 року залишено без змін.

Таким чином, даними рішеннями встановлено незаконність реалізації належної ОСОБА_1 квартири на прилюдних торгах і поновлено його право власності на вказану квартиру, при цьому скасовано право власності на цю квартиру за ОСОБА_3

В Державний реєстр прав на нерухоме майно 01.03.2016р. внесено запис № 13565706 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2015 р.

Згідно інформації довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці № 9 від 29.04.2016 № 960416, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 20.08.2003 року і по теперішній час.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції у порушення зазначених норм процесуального права не перевірив аргументованість заяви та докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчився в існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та не навів обґрунтованих мотивів задоволення заяви, наслідком чого стало вирішення ним питання з порушенням норм процесуального права.

Постановивши ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, суд першої інстанції не врахував положення ст.ст. 151,152 ЦПК України, та зазначені роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України, не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 на даний час є належним власником спірної квартири.

Позов пред'явлений про визнання права власності про виселення,вселення, тощо, тому відсутні підстави для забезпечення позову у спосіб, вказаний в ухвалі суду.

ОСОБА_2 не навела жодних доводів та обставин, які б свідчили про необхідність застосування заходів забезпечення позову саме таким чином.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.04.2016 року не відповідає дійсним обставинам справи та постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 304, 307, 311, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року скасувати та прийняти нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -