пр. № 2-п/759/16/16
У Х В А Л А

04 травня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву

відповідача ОСОБА_1

про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.11.2015р., -

В с т а н о в и в :

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12.11.2015р. задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 207 699 грн. 57 коп. і судовий збір 2 076 грн. 99 коп.

Як вбачається з поштового повідомлення, відповідач отримав копію даного заочного рішення суду 26.11.2015р. (а.с. 54 - поштове повідомлення).

03.12.2015р. до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.11.2015р. з тих підстав, що він не був, на його думку, належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи в суді, оскільки мешкає за адресою: 87554, АДРЕСА_1, у зв*язку із чим не знав про судовий розгляд справи.

В судовому засіданні відповідач заяву підтримав та пояснив про те, що позивач пропустив скорочений строк позовної давності для пред*явлення позовної вимоги про стягнення пені, а також розмір заборгованості за кредитним договором, на думку відповідача, є меншим, ніж було заявлено в позові. Крім цього, відповідач вказав, що на час розгляду справи і на даний час є зареєстрованим в АДРЕСА_3 і про зміну свого місця фактичного проживання на адресу: 87554, АДРЕСА_1, банк не повідомляв.

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в судове засідання не *явився, про день і час розгляду заяви повідомлявся належним чином, про що в справі є поштове повідомлення (а.с. 87) і подав суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду (а.с. 66-69).

Суд вважає за можливе розгляд заяви у відсутності представника позивача, оскільки його неявка відповідно до правил частини 1 ст.231 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне залишити заяву без задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до пункту 4) частини 2 ст.229 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення повинна містити посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно частини 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 ст.232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, правовими підставами для перегляду і скасування заочного рішення суду може бути існування сукупності двох обставин: 1) наявність у відповідача, у відсутності якого постановлено судове рішення, належних і допустимих доказів, які існували на час постановлення заочного рішення, спростовують докази позивача і при вивченні та оцінці судом яких, можливо, заочне рішення суду було б іншим, тобто є істотними для вирішення справи та 2) поважність причин неявки відповідача до суду.

В заяві про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.11.2015р. відповідач вказує, що судову повістку про розгляд справи не отримував, оскільки мешкає не за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_2, оскільки фактично тривалий час мешкає за адресою: 87554, АДРЕСА_1.

При цьому, суд враховує положення пункту 3.3.4. кредитного договору №458/2011 від 26.09.2011р., згідно якого позичальник зобов*язаний у випадку зміни чи втрати місця проживання, реєстрації, місця роботи, заробітної плати, доходу, а також зміни паспортних даних, ідентифікаційного номеру, номерів контактних телефонів, зміни сімейного стану протягом 10 календарних днів, від дня настання таких змін, повідомити про це банк у письмові формі.

Як встановлено судом, даний пункт договору відповідачем не дотримано.

Згідно частини 5 ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Тобто, направляючи судові листи на адресу державної реєстрації відповідача на час розгляду справи, а саме: АДРЕСА_2 (а.с. 39 - довідка Адресного бюро), суд діяв у відповідності до вимог частини 5 ст.74 ЦПК України і такі повідомлення відповідно до правил вказаної процесуальної норми є врученими йому належним чином.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає визначення терміну реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

З поштових конвертів, повернутих на адресу суду, вбачається, що вони направлялися на адресу реєстрації відповідача (а.с.44, 46,), але адресат для їх отримання не з*явився з невідомих суду причин.

З наведеного вбачається висновок про те, що не можна вважати відповідача ОСОБА_1 неналежно повідомленим про день і час розгляду справи в суді.

Що стосується посилання відповідача на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, суд приходить до наступного.

Так, відповідач в обґрунтування заяви посилається на те, що, на його думку, позивач пропустив скорочений строк позовної давності для пред*явлення позовної вимоги про стягнення пені, а також розмір заборгованості за кредитним договором, на думку відповідача, є меншим, ніж було заявлено в позові.

Однак, крім своїх особистих пояснень, відповідач не послався на існування у нього належних і допустимих доказів про спростування заявленого позивачем в позові розміру кредитної заборгованості, а його особисті посилання на такі обставини справи, відповідно до правил частини 4 ст.60 ЦПК України, є лише припущенням, на яких доказування ґрунтуватися не може.

А позовна давність в своїй суті є строком, а не доказом в його розумінні згідно правил частини 1 ст.232 ЦПК України, у зв*язку із чим порядок її застосування судом не може правовою підставою для перегляду заочного рішення суду.

Аналізуючи зазначені вище обставини та правові норми, суд вважає, що відповідачем не надано суду належного посилання на докази, які б спростовувати позовні вимоги і могли б бути визнані судом істотними в розумінні частини 1 ст.232 ЦПК України, а також судом не встановлено поважних причин неявки відповідача до суду.

Порушення судом, на думку відповідача, норм матеріального і процесуального права, не може бути правовою підставою для скасування заочного рішення суду, про що вказано в ст.232 ЦПК України.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що в даному спірному випадку правові підстави згідно ст.232 ЦПК України для скасування заочного рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 230-232, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.11.2015р. - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: