Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2274/16 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, вказавши, що 06.10.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 18/2008/2422Фжр, за умовами якого ОСОБА_3 надані кредитні кошти в сумі 64220 доларів США для придбання квартири під 14,79% річних строком до 05.10.2018 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з ОСОБА_4 06.10.2008 року був укладений договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за зобовязаннями боржника за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 11.06.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 51910,73 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1098084,81 гривням, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками та пені, та яку позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відмовляючи в задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів і не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Судова колегія вважає, що погодитись з такими висновками повністю не можна, виходячи із наступного.

За змістом вимог ст.ст. 57,58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові зазначив, що позивачем не надано доказів щодо односторонньої зміни строку виконання основного зобов'язання, та не надав суду доказів направлення відповідачам вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів.

Оскільки судом не з»ясовано питання наявності оригіналів документів, якими обґрунтований позов, або посвідчених копій, а також того, що суд першої інстанції у порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Судом встановлено, що 06.10.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 18/2008/2422Фжр, відповідно до якого банк зобовязався надати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 64220 доларів США для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1, строком до 5 жовтня 2018 року.

Відповідно до п.1.3.1 Договору відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,79% річних.

Відповідно до п.п.3.3.1-3.3.3 Договору повернення кредиту здійснюється шляхом внесення чергового мінімального платежу в розмірі 1038,64 дол.США на поточний рахунок №79679538 щомісячно до 10 числа поточного місяця, для подальшого списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості.

В якості забезпечення виконання своїх зобов»язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених Договором, а також можливих штрафних санкцій, Позичальник 06.10.2008 року уклав з Банком договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за номером 4040, предметом якого є нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором, 06.10.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 18/2008/2422Фжр, за яким ОСОБА_4 поручилась перед ВАТ «КБ «Надра» за виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 18/2008/2422Фжр в солідарному порядку в частині повернення до 05.10.2018 року кредиту в сумі 64220 доларів США, сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,79 % річних, сплати інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Пунктом 4.2.4 кредитного договору від 6 жовтня 2008 року визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та/або інших зобов'язань за цим договором.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09 жовтня 2014 року ПАТ КБ «Надра» направило на адресу позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 18/2008/2422Фжр, в якій банк на підставі п. 4.2.4 кредитного договору вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань у повному обсязі: заборгованість за кредитом ,за відсотками ,пеня у розмірі 45984,26 доларів США. (а. с. 206.209). Ця вимога була отримана ОСОБА_4 15 жовтня 2014 року (а.с.208, 210).

Таким чином, у зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та пунктом 4.2.4 кредитного договору право на односторонню зміну строку виконання основного зобов'язання, надіславши 09 жовтня 2014 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів. А тому, колегія суддів вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 необхідно задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитом в розмірі 895398,67 грн, що еквівалентно 42328,97 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків 124729,98 грн, що еквівалентно 5896,47 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту 76291,38 грн., а всього 1096420,03 грн.

З позовом до суду Банк звернувся у серпні 2015 року.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз частини 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 жовтня 2015 року в справі № 6-263цс15.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати, а тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_4 з урахуванням того, що із позовом до неї кредитор звернувся лише у серпні 2015 року.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення суду про відмову у стягненні заборгованості за кредитом підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 у розмірі 1096420,03 грн.та відмову у позові до ОСОБА_4 . за наведеними мотивами з стягненням судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року по цій справі скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитом в розмірі 895398,67 грн, що еквівалентно 42328,97 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 124729,98 грн, що еквівалентно 5896,47 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 76291,38 грн., а всього 1096420,03 грн.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 7673 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 336/5946/15

Провадження №22ц/778/2274/16 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

16 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року по цій справі скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитом в розмірі 895398,67 грн, що еквівалентно 42328,97 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 124729,98 грн, що еквівалентно 5896,47 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 76291,38 грн., а всього 1096420,03 грн.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 7673 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: