Справа № 691/1004/15-ц
Провадження № 2/691/47/16
УХВАЛА

25 квітня 2016 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області В.О. Черненко, розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якому просить: до вирішення цивільної справи за його позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів по суті, заборонити ТОВ «Порше Мобіліті» вчиняти дії щодо примусового дострокового стягнення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та будь-яких інших платежів за кредитним договором № 50011638 від 24.01.2014 року, а також дії щодо звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen POLO, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZEG020033, рік виробництва 2013, державний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві приватної власності, до набрання рішенням суду у дані цивільній справі законної сили.

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Городищенського районного суду знаходиться цивільна справа за його позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів. 24.01.2014 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 50011638 на споживчі цілі, а саме на придбання автомобіля. Під час укладення кредитного договору відповідач надав йому незрозумілу, нечітку, двозначну інформацію відносно умов договору, ввів його в оману. Він неодноразово звертався до відповідача про розяснення йому деяких положень кредитного договору, але він ухиляється від цього, що вимусило його звернутися до суду з вище вказаним позовом. Станом на серпень 2015 року ним виконані умови договору. Проте, оскільки, відповідач продовжує надсилати вимоги фінансового характеру та накладає фінансові санкції, вважає, що до вирішення спору по суті необхідно заборонити ТОВ «Порше Мобіліті» продовжувати нараховувати борг та накладати штрафні фінансові санкції (штрафи). Так, 12.11.2015 року відповідачем направлено на його адресу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором в розмір 122611,58 гривень. 08.12.2015 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_2 з заявою про звернення стягнення на заставне майно транспортний засіб, а 25.12.2015 року старшим виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві своєю постановою, яка надійшла на його адресу 25.01.2016 року, відкрив виконавче провадження про стягнення на заставне майно транспортний засіб, в рахунок погашення заборгованості на користь ТОВ «Порше Мобіліті». Незважаючи на те, що Городищенський районним судом не завершений розгляд цивільної справи за його позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, відповідач продовжує нараховувати щомісячні платежі на свій розсуд, звернувся до приватного нотаріуса про примусове стягнення на заставне майно транспортний засіб, що належить йому на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, і у випадку вжиття заходів щодо дострокового примусового стягнення суми кредиту, в тому числі і шляхом звернення стягнення на автомобіль, що є предметом застави, з нього можуть бути стягнені надмірні грошові виплати, що не передбачені умовами оскаржуваного кредитного договору, а вилучення автомобіля позбавить його права власності, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Ухвалою суду від 01.02.2016 року зазначену заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме: суд заборонив ТОВ «Порше Мобіліті» (проспект Павла Тичини, 1-в, м. Київ, ) дії щодо звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen POLO, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZEG020033, рік виробництва 2013, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, шляхом зупинення виконання стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 08.12.2015 року № 1095 (виконавче провадження № 49743663) до вступу в законну силу рішення у даній справі. В іншій частині вимог було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06.04.2016 року, вказану ухвалу Городищенського районного суду від 01.02.2016 року про забезпечення позову було скасовано і передано на новий розгляд.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що матеріали заяви про забезпечення позову надійшли з апеляційного суду 25.04.2016 року, а наступне судове засідання в справі призначене на 26.05.2016 року, вважаю, що заяву слід розглянути негайно, без виклику сторін та поза судовим засіданням, що узгоджується з розясненнями, наведеними в п.7 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно цієї ж статті, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Оскільки, ч. 3 ст. 151 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, а саме: невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому за загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Забезпеченням позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Під забезпеченням позову треба розуміти вжиття суддею чи судом передбачених законом заходів, які створюють реальну можливість для виконання в майбутньому рішення у справі. Забезпечення позову направлено, перш за все проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати, знищити його тощо. Забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно положень п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що, позивач ставить питання про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо примусового дострокового стягнення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та будь-яких інших платежів за кредитним договором до вирішення цивільної справи по суті, та те, що, згідно чинного цивільного законодавства, договір визнається недійсним з моменту його укладення, а зобов`язання за договором мають виконуватись належним чином, з огляду на співмірність заявленого виду забезпечення позову позовним вимогам, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 не довів, яким саме чином невжиття обраного виду забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд не знаходить правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо примусового дострокового стягнення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та будь-яких інших платежів за кредитним договором та шляхом заборони дій щодо звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen POLO, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZEG020033, рік виробництва 2013, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, до набрання рішенням суду у дані цивільній справі законної сили.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3