АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Притула Н.Г.
№22-ц/796/8926/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Ганна Олександрівна, на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із скаргою на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У мотивування вимог посилалася на те, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2008 року з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Укрнафта» стягнуто 30 694,30 грн.

29.04.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-6291/08, виданому 22.04.2011 року, про стягнення з ОСОБА_2 30 694,30 грн, яке в подальшому було закрите.

Ухвалами Шевченківського районного суду м.Києва виправлено описку в рішенні та виконавчих листах, проте виправлення у виконавчий лист належним чином здійснено не було (відсутня печатка суду, що виправлення вірні, дати виправлень, підписи посадових осіб, які зробили виправлення).

10.07.2015 року старшим державним виконавцем Петрусенко Г.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-6291/08 на суму 30 694,30 грн.

Однак до виконання прийнято виконавчий лист, в якому прізвище боржника зазначено «Яковлєва», а в постанові про відкриття виконавчого провадження - «Яковлева». Далі у виконавчому листі зроблено підробку, а саме, зазначено прізвище боржника «Яковлева».

28.07.2015 року вона подала до суду скаргу на постанову про відкриття виконавчого провадження та в цей же день подала до ВДВС заяву, в якій повідомила про звернення до суду із скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження та просила зупинити виконавче провадження.

11.09.2015 року вона отримала постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2015 року.

Дана постанова є неправомірною, оскільки після отримання повідомлення про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець у відповідності до положень ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був зупинити виконавче провадження та не мав проводити виконавчі дії, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

З урахуванням наведеного просила суд визнати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №48088841) від 27.08.2015 року, винесену старшим державним виконавцем Петрусенко Г.О. неправомірною, та скасувати її.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Ганна Олександрівна, про визнання постанови неправомірною та скасування відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу.

Зазначає, що 10.07.2015 року старшим державним виконавцем Петрусенко Г.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-6291/08 на суму 30694,30 грн на ім'я ОСОБА_2, в якому містяться невідомо ким зроблені незаконні виправлення.

28.07.2015 року вона подала до суду скаргу на постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомила державного виконавця. Проте, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій 27.08.2015 року державний виконавець винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, хоча повинна була зупинити виконавче провадження до винесення судом рішення по скарзі на постанову про відкриття виконавчого провадження.

До того ж, судом не взято до уваги ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2016 року, якою підтверджується неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції підставно виходив з їх необґрунтованості та недоведеності.

Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Укрнафта» 30694,30 грн, а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 30 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 307 грн. (а.с. 156)

22 квітня 2011 року видано виконавчий лист №2-6291 на виконання рішення суду. (а.с. 120)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2011 року виправлено описку в заочному рішенні суду від 09 липня 2008 року та зазначено вірно прізвище відповідача - ОСОБА_2 (а.с. 157)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року виправлено помилку у виконавчих листах, виданих Шевченківським районним судом м.Києва №2-6291 від 22 квітня 2011 року та зазначено вірно прізвище боржника - ОСОБА_2 (а.с. 158)

07.07.2015 року ПАТ «Укрнафта» подало до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві заяву про примусове виконання виконавчого листа №2-6291/08. (а.с. 118-119)

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Петрусенко Г.О. від 10.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-6291/08, виданого 22 квітня 2011 року Шевченківським районним судом м.Києва. (а.с. 121)

28 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2015 року ВП №48088841, просила її визнати неправомірною та скасувати. (а.с. 144-146)

У цей же день ОСОБА_2 повідомила державну виконавчу службу, що подала скаргу на постанову про відкриття виконавчого провадження та просила зупинити виконавче провадження. (а.с. 113)

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1, п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №48088841) від 27.08.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О. накладено арешт на все майно ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 30694,30 грн. (а.с. 163)

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_2 посилалася, що після отримання повідомлення про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець у відповідності до положень ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був зупинити виконавче провадження та не мав проводити виконавчі дії, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Із даної норми вбачається, що виконавче провадження підлягає зупиненню у випадку оскарження до суду постанови органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 оскаржила до суду постанову про відкриття виконавчого провадження, а не постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином у старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О. були відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження.

Вказане свідчить, що державним виконавцем правомірно винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 серпня 2015 року.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і суд дав їм належну правову оцінку.

У апеляційному суді ОСОБА_2 підтвердила, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2008 року вона не виконує, оскільки не згодна з тим, що вона винна кошти позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва