Справа № 495/7843/15-ц
У Х В А Л А

19 січня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.

за участю секретаря судового засідання Слободенюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути заборгованість по кредитному договору № KF 48199 від 17 лютого 2008 року в розмірі 25539,14 доларів США.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на кошти, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1, обмеження права виїзду ОСОБА_1 за межі України шляхом тимчасової відмови йому у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року справу передано за підсудністю до Рівненського міського суду Рівненської області.

Ухвалою Рівненського міського суду від 19 січня 2016 року справу прийнято до свого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, ПАТ «ВіЕсБанк» у своїй заяві не навів фактичних даних, не представив будь-яких доказів в підтвердження того, що не вжиття заходів з арешту грошових коштів, рухомого та нерухомого майна відповідача унеможливить або ускладнить виконання можливого судового рішення про задоволення наявного в провадженні суду позову.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, тому в цій частині заява про забезпечення позову передчасна, оскільки такі процесуальні питання вирішуються на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття визначених ПАТ «ВіЕсБанк» заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а відтак, і відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.О. Першко