Номер провадження: 22-ц/785/3300/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014р. ПАТ КБ" ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 12 629,05 грн.

Позивач зазначав, що 04.12.2006р. між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір б/н, за яким банк надав позичальниці кредит у розмірі 6 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ними договір, про що свідчить підпис позичальника в заяві.

При укладанні кредитного договору сторони керувались ст. ч.1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

В ст. 599 ЦК України зазначено, зо зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань за договором від 04.12.2006р. в неї утворилася заборгованість у сумі 7 878 грн. 88 коп., яку було стягнуто згідно судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2008р.

На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Станом на 30.11.2013р. вона має заборгованість у розмірі 12 629,05 грн., що складається з: 11 551,48 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафи відповідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 577,57 грн. - штрафу (процентна ставка), а тому ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідачки зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Відповідачка та її представник позов не визнали та пояснили, що заборгованість відповідачки перед банком була поступово погашена в повному обсязі, шляхом перерахування в процесі виконання наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2008р. в сумі 5 157 грн. 74 коп., та шляхом зарахування 3 000 грн. на карту НОМЕР_2, що відповідало умовам п. 5 укладеного між сторонами договору. Таким чином, станом на 20.10.2011р. заборгованість була погашена в повному обсязі у сумі 8 157 грн. 54 коп.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2016р. у задоволенні позову банку відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у розмірі 3 000 грн.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що висновок експкерта, який суд поклав в основу свого висновку э недопустим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку встановленого законом, а відтак не може взятии до увагинв якості доказу без проведення додаткової експертизи, проведеною належним чином.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачки, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить її відхилити.

Представник банку в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив призначити додаткову експертизу.

Представник відповідачки апеляційну скаргу не визнала, просила відхилити апеляцію, за її клопотанням в суді апеляційної інстанції був допитаний експерт ОСОБА_3

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення експерта, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Судом встановлено, що що 04.12.2006р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н, за яким банк надав позичальниці кредит у розмірі 6 200,00 грн. увигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткой клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та Тарифами, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 9. 12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Доказів припинення дії договору внаслідок його закінчення (припинення строку дії картки) відповідачка не надала. За матеріалами справи відповідачка продовжувала частково виконувати свої зобов'язання за вказаним кредитним договором до листопада 2011р.

Відповідно до судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2008р. з відповідачки ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 878 грн. 88 коп. та судові витрати у сумі 54 грн. 39 коп.

20.10.2011р. державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову № В-12/77 про повернення виконавчого листу, згідно якої, борг з ОСОБА_1 стягнуто частково у розмірі 5 157 грн. 74 коп.

19.09.2011р. відповідачкою ОСОБА_1 внесено на карту НОМЕР_1 грошові кошти у загальній сумі 3 000 грн, по 1500 грн. в два платежі, що підтверджується випискою по основній карті ОСОБА_1 за період з 01.09.2011р. по 30.11.2011р. Загалом в зазначений період на вказану карту поступило 4 010 грн.

У зв'язку із тим, що із наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачка не здійснила своєчасне погашення заборгованості за судовим наказом, а здійснила його протягом декількох років у період дії кредитного договору та нарахування процентів за користування кредитом, а позивачем, зі свого боку не було надано розрахунку заборгованості відповідачки із зазначенням формули розрахунку із врахуванням поетапного зменшення тіла основного боргу, ухвалою суду від 8.10.2014р. було призначено у справі судову економічну експертизу.

Висновком №155 судово-економічної експертизи від 18.08.2015р. встановлено, що станом на 05.10.2011р. сума заборгованості ОСОБА_1 по кредиту, комісії за видачу готівкових грошових коштів та по процентах за користування кредитними коштами складає переплату в розмірі 2 588 грн. 26 коп. Станом на 20.02.2014р. сума повернення кредитних коштів складає 2 742 грн. 46 коп., а сума нарахування процентів за користування кредитними коштами дослідженням не визначена, в зв'язку із тим, що станом на 05.10.2011р. сума заборгованості по кредиту, комісії за видачу готівкових грошових коштів та про процентах за користування кредитними коштами складає переплату в розмірі 2 588 грн. 26 коп. Таким чином, сума заборгованості по кредиту, комісії за видачу готівкових грошових коштів та по процентах за користування кредитними коштами складає переплату в розмірі 5 330 грн. 72 коп. ( 2588,06 грн. + 2742,46 грн.).

В судовому засіданні за клопотанням представника позивача, судом була допитана експерт ОСОБА_3, яка дала пояснення, які не суперечили матеріалам справи та її експертного висновку. Крім того, експертом було роз'яснено в судовому засіданні, яким чином утворилася заборгованість відповідачки ОСОБА_1 в розрахунку заборгованості, наданого позивачем, незважаючи на те, що заборгованість відповідачки склала переплату, з посиланням на неправильне нарахування заборгованості, закладене ще від самого початку в програму по нарахуванню заборгованості по кредитним договорам.

Суд першої інстанції визнав висновок судово-економічної експертизи від 18.08.2015р. обґрунтованим та таким, що не суперечить іншим матеріалам справи й прийняв його в якості належного та допустимого доказу.

З огляду на викладене, в зв'язку із тим, що сума заборгованості відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем складає переплату в розмірі 5 330 грн. 72 коп., суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" є безпідставними і тому не підлягають задоволенню.

У апеляційній скарзі позивач, оспорюючи достовірність висновку зазначеної експертизи указує на те, що за правилами п. 131 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8.10.1998р. №53/5 (далі-Інструкція №53/3) разом з постановою (ухвалою) про призначення експертизи слід надати документи бухгалтерського та податкового обліку, які містять відомості вихідні дані для вирішення поставлених питань Такими документами можуть бути: прибуткові та видаткові накладні, ордери, звіти матеріально відповідальних осіб, картки складського обліку, касові книжки матеріали інвентаризації, акти ревізії, табелі, наряди, акти приймання виконаних робіт трудові договори, розрахункові платіжні відомості, виписки банку, платіжні доручення і вимоги, договори про матеріальну відповідальність накопичувальні (оборотні) відомості, журнали-ордери, меморіальні ордери за балансовими рахунками, головні книги, баланси та інші первинні та зведені документи бухгалтерського та податкового обліку та звітності.

Однак експерт взагалі не витребував у позивача необхідні для проведення експертизи документи (виписки по рахункам, меморіальні ордери), експертиза була проведена з обмеженням дослідження руху по рахунку який надавався клієнту у скороченому вигляді, також експерт почав розрахунок з 2008р. коли кредитний договір укладено 01.03.2006р, що є грубим порушенням ЗУ «Про судову експертизу».

Проте погодитися з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не може.

По-перше, позивач посилається на Інструкцію №53/3 в редакції наказу від 08.10.1998р. та на Науково - методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, не врахувавши, що вказана Інструкція та Науково - методичні рекомендації на теперішній час діють у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.07.2015 №1350/5.

По-друге, згідно ухвали суду від 24.02.2015р. була призначена судово економічна експертиза, на вирішення якої було поставлено таке питання: Чи підтверджується даними умов кредитного договору від 04.12.2006р. та витягу руху коштів по карті НОМЕР_1 сума боргу відповідачки перед позивачем за кредитним договором станом на: - березень 2008р.; на 14.01.2009р.; на 20.02.2011р.; на 05.10.2011р.; на 20.02.2014р.; на 23.02.2015р.

В розпорядження експерта були надані матеріали цивільної справи, а саме всі ті документи, які позивач надав до суду на обґрунтування своїх вимог.

По - трете, згідно вказаної Інструкції №53/3, додаткова експертиза проводиться тоді, коли для вирішення питань щодо об'єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріали (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо) які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Проте зазначені обставини позивач не обґрунтував, він не зазначив: які саме додаткові дослідження необхідно провести або дослідити додаткові матеріали і для чого; та які питання необхідно поставити перед додатковою експертизою.

У той же час експерт, на підставі наданих йому матеріалів цивільної справи (об'єкту дослідження), визнавши їх достатніми, оформив відповідний висновок з дотримання вимог вищевказаної Інструкції та Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Тому підстав не довіряти висновку цієї експертизи у суду першої інстанції не було.

По-четверте, допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції експерт ОСОБА_3 пояснила, що вона оформила висновок експерта на підставі наданих їй на дослідження матеріалів, які були достатніми для проведення експертизи та дачі відповіді на поставлені перед нею питання.

За словами експерта в наданій їй на дослідження документації міститься вся інформація, у тому числі і тієї, на яку посилається апелянт у апеляційній скарзі, що стосується руху кредитних коштів та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, які за її висновком банком були розраховані не вірно.

Також експерт показав, що банк нарахував проценти за користування кредитом, виходячи із ставки 36% річних, а не у більш підвищеному розмірі, як про це вказав представник позивача в суді апеляційної інстанції.

Вважає, що її експертний висновок є повним й правильним.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів не виставила обставин того, що вказаний висновок експерта є неповним, неясним або необґрунтованим, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності, тому ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи. Не встановила колегія суддів і обставин для призначення повторної експертизи.

З урахуванням викладено, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхиляє.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік