АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1027/16 Справа № 199/471/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

06 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі у січні 2015 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 та після уточнення позовних вимог просили стягнути на їх користь матеріальну шкоду в сумі 9965 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., витрати на проведення експертизи 1500 грн., витрати на правову допомогу 400 грн. та судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп. /а.с. 4-5, 21-22, 100-102/.

Рішенням АНД районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2015 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1993 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, 400 грн. витрати на правову допомогу, 487 грн. 20 коп. витрати по сплаті судового збору, а всього 3880 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 - 1993 грн. матеріальної шкоди та 300 грн. моральної, а всього 2293 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 1993 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди та 1500 грн. витрати за проведення дослідження та оцінки вартості збитків, а всього 3993 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 - 1993 грн. матеріальної шкоди та 300 грн. моральної шкоди, а всього 2293 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 1993 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної, а всього 2493 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 110-111/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 120-126/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1998 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 31.07.1998 року /а.с. 106,107/.

09.01.2014 року була залита квартира позивачів, що підтверджується актом складеним КП «КЖЕП № 23» ДМР від 09.01.2014 року, в якому вказано що причину залиття визначити неможливо, оскільки мешканці квартири 108 нікого не впускають. В результаті залиття квартири позивачів були затоплені: кімната - стеля та стіни прийшли в непридатний стан; в коридорі шпалери відстали від стін; на кухні шпалери відстали від стін /а.с. 7/.

15.08.2014 року повторно була залита квартира позивачів, що підтверджується актом складеним КП «КЖЕП № 23» ДМР від 15.09.2014 року, в якому вказано, що квартира 104 залита квартирою 108, в результаті чого залити стеля та стіни на кухні, пошкоджено пластик /а.с. 93/.

Згідно звітів про оцінку вартості збитків, завданих залиттям нерухомого майна, вартість ремонтно-будівельних робіт для відновлення пошкоджених поверхонь, з урахуванням будівельних матеріалів, становить 5559 грн. та 4406 грн. /а.с. 24, 25/.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів доказів вини відповідача у затопленні квартири, що акти обстеження квартири складені з грубим порушенням та не підтверджують вини відповідача, також те, що суд не звернув уваги, що нею надані докази про звернення до КЖЕП № 23 стосовно протікання стелі у квартирі відповідача про що вона повідомляла балансоутримувача будинку з метою запобігання залиттю, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідачем не надано суду доказів того, що залиття квартири позивачів відбулося не з її вини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_8