Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.,

при секретарі: Григорчук В.М.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення авансового платежу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення авансового платежу в розмірі 3000 доларів США.

В обґрунтування позову вказує, що 02 жовтня 2013 року між позивачем та ОСОБА_5, було досягнуто усну домовленість про продаж ОСОБА_5 домоволодіння - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Д. Галицького, 26 у с. Три Копці Рівненського району Рівненської області разом із земельною ділянкою, що знаходиться під даною нерухомістю у строк до 01 липня 2014 року, до якого відповідачем повинні були бути виготовлені всі правовстановлюючі документи, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу. Того ж дня ОСОБА_4 для ОСОБА_5 були передані грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США, що підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно. Дані кошти у сумі 3 000 доларів США ОСОБА_4 позичив у третьої особи та змушений був з жовтня 2013 року оплачувати свій борг позикодавцю по 200 доларів США. Довідка про склад сім'ї відповідачем була отримана в Олександрійській сільській раді Рівненського району лише 02 липня 2014 року (проте не до обумовленого сторонами строку 01 липня 2014 року), підтвердженням чого є лист Олександрійської сільської ради від 02.07.2014 року під вих. №414, наданий у відповідь на запит адвоката ОСОБА_6 У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не підготувала документи, що необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Д. Галицького, 26 у с. Три Копці Рівненського району Рівненської області у строк обумовлений сторонами, укладання основного договору унеможливилося з її вини. Викладене свідчить про те, що ОСОБА_5 не вчинено всіх необхідних та передбачених домовленістю дій, які свідчили б про намір та готовність укласти основний договір у встановлений строк. 07 липня 2014 року позивач надіслав на адресу ОСОБА_5 претензію про повернення авансового платежу у розмірі 3 000 доларів США у дводенний термін з моменту отримання претензії. 11 липня 2014 року вказана претензія була отримана відповідачем, проте станом на 04 серпня 2014 року ОСОБА_4 не отримав від відповідача своїх грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США.

27 липня 2014 року ОСОБА_5 було надано ОСОБА_4 розписку про те, що відповідач зобов'язується повернути позивачу кошти у розмірі 3 000 доларів США після продажу будинку. Вказує, що ОСОБА_5 визнає свою заборгованість у сумі 3 000 доларів США перед позивачем та невиконання умов домовленостей складених попередньо розписок. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить позов задовольнити стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що станом на 07 вересня 2016 року згідно курсу НБУ становить 80 520 грн. у рахунок повернення авансу.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі за участі представника ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила їх задовольнити. Суду пояснила, що договір купівлі-продажу не укладений, зобовязання не виникало, а тому надані відповідачу кошти є авансом.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, суду пояснила, що позивач не захотів купувати будинок тому, що в нього були якісь причини. Вказала, що розписку писала, факт заборгованості визнає.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, вважає позов безпідставним.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в запереченнях просив відмовити в задоволенні позову. Додатково суду пояснив, що позивач передав відповідачу кошти в якості завдатку, договір купівлі-продажу не був укладений, оскільки 01 липня 2014 року довідка про склад сімї була відсутня, тому неможливо було укласти договір.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_5, представників відповідача ОСОБА_2В, ОСОБА_3, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими представник позивача обгрунтовує свої вимоги та заперечення відповідача та представників відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з п. 1.9. ч. 1 глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

Довідка про склад сім'ї відповідачем була отримана в Олександрійській сільській раді Рівненського району лише 02 липня 2014 року (проте не до обумовленого сторонами строку 01 липня 2014 року), підтвердженням чого є лист Олександрійської сільської ради від 02 липня 2014 року під вих. №414, наданий у відповідь на запит адвоката ОСОБА_6 (а.с. 20).

Відповідно до ч. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв 'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти.

Станом на 01 липня 2014 року у ОСОБА_5 були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого по вул. Д. Галицького, 26 у с. Три Копці Рівненського району Рівненської області.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не підготувала документи, що необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Д. Галицького, 26 у с. Три Копці Рівненського району Рівненської області у строк обумовлений сторонами, укладання основного договору унеможливилося з вини відповідача. Викладене свідчить про те, що ОСОБА_5 не вчинено всіх необхідних та передбачених домовленістю дій, які свідчили б про намір та готовність укласти основний договір у встановлений строк.

07 липня 2014 року ОСОБА_4 надіслав на адресу ОСОБА_5 претензію про повернення авансового платежу у розмірі 3 000 доларів США у дводенний термін з моменту отримання претензії.

11 липня 2014 року вказана претензія була отримана відповідачем, проте станом на 04 серпня 2014 року ОСОБА_4 не отримав від ОСОБА_5 своїх грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США.

27 липня 2014 року ОСОБА_5 було надано ОСОБА_4 розписку про те, що відповідач зобов'язується повернути позивачу кошти у розмірі 3 000 доларів США після продажу будинку.

Оригінал розписки від 02 жовтня 2013 року оглянуто в судовому засіданні. Відповідач не заперечувала, що писала вказану розписку власноручно, отже, ОСОБА_5 визнає свою заборгованість у сумі 3 000 доларів США перед ОСОБА_4, невиконання умов домовленостей та складених попередньо розписок.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 547 ЦК України встановлено форму правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Тому здійснення правочину щодо завдатку не може доказуватись навіть розпискою одержувача завдатку, оскільки повинен бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 570 ЦК завдатком є грошова сума чи рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_4 відповідачу гроші в сумі 3000 дол. США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Ч.2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу так я на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобовязання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобовязання, той хто отримав аванс, повинен його повернути.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення авансового платежу підлягає задоволенню.

Абзац 2 п. 14 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", вказує, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

З урахуванням того, що станом на день ухвалення рішення офіційний курс держави визначає еквівалент 1 дол. США як 26 грн 84 коп., спірна сума вираховується у спосіб множення 26 грн.84 коп. на 3000 дол. США, а тому стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягають 80 520 гривень.

Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.

В ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.

Згідно акту виконаних робіт по наданню правової допомоги від 05 серпня 2016 року ОСОБА_4 сплачено за правову допомогу 1160 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 79 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу на користь позивача в сумі 1160 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути сплачені позивачем судові витрати в розмірі 927 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 ЦП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення авансового платежу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок повернення авансу грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 80 520 (вісімдесят тисяч пятсот двадцять ) грн. 00 коп. згідно курсу НБУ станом на 07 вересня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 927 грн. 00 коп .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 1 160 (однієї тисячі сто шістдесят) грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -