Справа № 442/6663/15 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/2164/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Левика Я.А., Павлишин О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника позивача Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В жовтні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування покликався на те, що на підставі укладеного із ОСОБА_3 04.04.2008 року кредитного договору №LVDRA800000033 надав відповідачу кредит у розмірі 6212,85 дол. США на термін до 03.04.2013 року.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, у зв»язку з чим станом на 17.09.2015 року відповідач має заборгованість 21409,26 дол. США, яка складається з 4795,55 дол. США - заборгованість за кредитом, 865,90 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14717,41 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором, а також 11,46 дол. США - штраф фіксована частина та 1018,94 дол. США - штраф процентна складова.

Просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21409,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.09.2015 року складає 467150,06 грн., а також судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення оскаржив представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що таке ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідністю висновків суду обставинам справа.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що згідно із ст. 264 ЦК України, якщо особою вчинені дії, які свідчать про визнання нею свого боргу, то перебіг позовної давності переривається, а час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Просить суд скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача Гнатишак О.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 двічі викликався в судові засідання на 29.03.2016 року та 19.04.2016 року та не з»явився, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось в суд за закінченням терміну зберігання (а. с. 54).

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 04.04.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №LVDRA800000033, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 04 квітня 2008 року по 03 квітня 2013 року включно у розмірі 6212,86 дол. США, із сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04% річних, а також із сплатою банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 121,69 дол. США, що сплачується в момент видачі кредиту, а також 0,60% від суми виданого кредиту, яка сплачується щомісяця в період сплати (а.с. 7-11).

Відповідно до п.п. 14.2. договору у випадку порушення позичальником зобов"язання щодо сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожен день прострочки.

У випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов»язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобов»язання (п.14.9).

Сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагород та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань позичальника, останній передав у заставу автомобіль AUDI 80, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість предмета застави станом на дату підписання договору сторони погодили в сумі 37875,00 грн.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Власні зобов»язання за кредитним договором банк виконав, 04.04.2008 року позичальник одержав 6084,34,00 дол. США, що підтверджується ордером-розпорядженням від 04.04.2008 року (а.с. 12).

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед кредитором, загальний розмір якої, згідно поданого розрахунку, станом на 17.09.2015 року складав 21409,26 дол. США, з яких 4795,55 дол. США - заборгованість за кредитом, 865,90 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14717,41 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором, а також 11,46 дол. США - штраф фіксована частина та 1018,94 дол. США - штраф процентна складова (а.с. 3-5).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що повна оплата відповідачем своїх непогашених зобов»язань за договором мала бути здійснені негайно після продажу предмету застави, відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недоотримання боржником вищевказаного строку погашення, а тому строк позовної давності починається з 09.10.2012 року.

Згідно із висновків районного суду позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив позовну давність по вимогах про стягнення кредиту та процентів, а тому заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо в зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов»язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Як зазначено вище, у кредитному договорі №LVDRA800000033 від 04.04.2008 року сторони встановили як дату остаточного повернення кредиту - 03.04.2013 року, так і порядок виконання боргових зобов"язань (п. 16.1.8.), відповідно до якого щомісяця в період з 4 по 8 число кожного місяця позичальник зобов»язаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 172,96 дол. США для погашення заборгованості за кредитом. Винагородою та процентами за користування ним.

Таким чином, графіком повернення кредиту, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 08 грудня 2010 року (розрахунок заборгованості, а.с. 3-5), у той час як з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 06.10.2015 року, включивши до позовних вимог суму заборгованості по кредиту, по відсотках, а також пені за період з 26.10.2010 року по 17.09.2015 року.

25.12.2015 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності про стягнення заборгованості (основного зобов"язання, процентів, пені) (а.с. 36).

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Правова позиція щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності по кредитних договорах викладена у постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, де зокрема зазначено, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Висновок суду першої інстанції про те, що у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав з часу продажу предмету застави, відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником вищевказаного строку погашення, а тому строк позовної давності починається з 09.10.2012 року, є безпідставним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як зазначено вище, укладаючи 04.04.2008 року кредитний договір №LVDRA800000033 сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагород та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років (п. 14.11).

Відтак, звернувшись з позовом 06.10.2015 року, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустив позовну давність звернення до суду, тому рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи з виданого банком позичальнику кредиту в розмірі 6212,86 дол. США та динаміки погашення боргу, належить визнати доведеним основний борг позичальника перед банком за сумою кредиту в розмірі 4795,55 дол. США, що за обраним кредитором валютним курсом станом на 17.09.2015 року ця сума становить еквівалент 104638,9 грн. Щодо цієї заборгованості правова позиція кредитора підтверджується доказами та матеріалами справи.

Крім цього, банк пред'явив до стягнення з відповідача також заборгованість за комісією за користування кредитом у розмірі 865,90 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором у розмірі - 14717,41 дол. США, і штраф у розмірі 11,46 дол. США його фіксованої частини і 1018,94 дол. США процентна складова.

Пунктом 16.1.7 кредитного договору від 04.04.2008 року передбачено сплату банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 121,69 дол. США, що сплачується в момент видачі кредиту, а також 0,60% від суми виданого кредиту, яка сплачується щомісяця в період сплати, що відповідно до поданого розрахунку станом на 17.09.2015 року складає 865,90 дол. США, а в еквіваленті до офіційного курсу НБУ становить 18893,94 грн., при цьому зазначена умова договору є чинною, відтак повинна бути застосована при нарахуванні суми заборгованості.

В свою чергу, вимога позивача про стягнення штрафу ґрунтується на положеннях п.14.9. кредитного договору, згідно із яким у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов»язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобов»язання.

Суд звертає увагу на те, що кредитор просив стягнути фіксовану частину штрафу в доларах без урахування умов договору, які передбачають сплату цієї частини штрафу в гривнях, відтак фіксована частина штрафу складає 250,00 грн., а не 11,46 дол. США.

В свою чергу, обґрунтованим є нарахування процентної складової штрафу на суму невиконаного зобов»язання, яку власне складає заборгованість за кредитом та винагородою, без врахування пені та штрафів, відтак процентна складова штрафу складає 283,07 дол. США (4795,55 + 865,9)*5%), що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ становить 6176,58 грн.,

Разом з тим, відповідно до п. 14.2. та 14.3. кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов"язання щодо повернення основної суми кредиту, сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожен день прострочки.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі №6-100цс14 від 03 вересня 2014р. та відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розмір неустойки значно більший від розміру збитків, відтак враховуючи норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір пені за порушення зобов»язання щодо повернення основної суми кредиту, сплати винагороди та процентів, необхідно зменшити з 14717,41 дол. США до 5661,45 дол. США, (еквівалент 123532,84 грн.) що відповідатиме розміру збитків (сукупний розмір заборгованості по кредиту та комісії) кредитора внаслідок несвоєчасного виконання зобов"язання позичальником.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, відтак стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №LVDRA800000033 від 04.04.2008 року, що виникла станом на 17.09.2015 року в сумі 11605,97 дол. США, що в еквіваленті станом на дату складання розрахунку 17.09.2015 року складає 253242,26 грн., з яких 4795,55 дол. США - заборгованість за кредитом, 865,90 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5661,45 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, 283,07 дол. США - процентна складова штрафу, та 250 грн. 00 коп. фіксована складова штрафу за договором.

В свою чергу, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи наведені розрахунки, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 3783,92 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3783,92 грн. за подання апеляційної скарги, що відповідає пропорційному співвідношенню до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VDRA800000033 від 04.04.2008 року, що виникла станом на 17.09.2015 року в сумі 11605,97 дол. США, з яких 4795,55 дол. США - заборгованість за кредитом, 865,90 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5661,45 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, 283,07 дол. США - процентна складова штрафу, що в еквіваленті станом на дату складання розрахунку 17.09.2015 року згідно із офіційним курсом НБУ складає 253242,26 грн., та 250 грн. 00 коп. фіксована складова штрафу за договором, а всього 253492 (двісті п»ятдесят три тисячі чотириста дев»яносто дві) грн. 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 3783,92 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3783,92 грн. за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Я.А. Левик

О.Ф. Павлишин