Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Гулька Б.І., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, який уточнював, посилаючись на те, що 29 листопада 2013 року він за борговою розпискою передав ОСОБА_5 суму коштів урозмірі 2 850 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року. На дату звернення із позовом ОСОБА_5 позику не повернув. Розрахунок суми боргу складає 2 850 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 25 лютого 2015 року становить 80 630,00 грн. Крім цього, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України 3% річних за 15 місяців прострочення виконання зобов'язання з 29 листопада 2013 року по 01 березня 2015 року складають суму 2 419,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути на свою користь борг у сумі 80 630,00 грн та 3% річних у розмірі 2 419,00 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року позов ОСОБА_4задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4суму боргу за договором позики у розмірі 62 614 грн 50 коп., 3% річних за несвоєчасне повернення боргу в розмірі 2 182 грн 07 коп., а всього 64 796 грн 57 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні іншої частині позовних вимог ОСОБА_4відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У розписці, яку ОСОБА_5 29 листопада 2013 року видав ОСОБА_4, зазначено, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 суму коштів у розмірі 2 850 доларів США, що є вартістю виготовлення технічної документації щодо вводу газу, каналізації, водопроводу в приміщення гаражу по АДРЕСА_1. Зазначено: «Зобов'язуюсь повернути до 31 грудня 2013 року». Судами встановлено, що власником гаражу по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року, № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, № 6-1103цс16 від 08 червня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Справжню правову природу розписки від 29 листопада 2013 року апеляційний суд встановив на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи, перевірки їх доказами, які оцінено за правилами ст. 212 ЦПК України, а тому висновки суду про те, що досліджений документ не є борговим, що унеможливлює стягнення із відповідача на користь ОСОБА_4 спірної суми як позики, ґрунтуються на правильному застосуванні положень ст. ст. 1046, 1047 ЦК України. Процесуальних порушень не вбачається. Доводами касаційної скарги висновки суду не спростовуються.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

Б.І. Гулько

В.А. Черненко