Справа № 369/9751/15-ц
Провадження № 2/369/2317/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Національний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 23 квітня 2007 між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №390/ФКВ-07. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 44 650,00 доларів США з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 23 квітня 2007 по 22 квітня 2032 року.

Крім того, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_1 23 квітня 2007 було укладено Іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г).

30.06.2010р. між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях. Крім того, відповідно до п.4.2. вищезазначеного Договору про передачу активів та кредитних зобовязань, внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №390/ФКВ-07 від 23 квітня 2007 року та Іпотечним договором №б/н від 23 квітня 2007 року.

Відповідач в порушення умов договору кредиту і забезпечення належним чином свої зобов`язання по поверненню коштів не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 28 липня 2015 становить 758 399 грн. 63 коп., з яких: сума непогашеного кредиту 505 197 грн. 71 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами 253 201 грн. 93 коп.

Тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №390/ФКВ-07 від 23 квітня 2007 року в розмірі 758 399 грн. 63 коп звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г), шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». Визнати за АТ «Дельта Банк» право власності на земельну ділянку та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г); витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Представник відповідача проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити.

Третя особа про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, що 23 квітня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 390/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти на придбання нерухомості в розмірі 446 500,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути наданий кредит до 22 квітня 2032 зі сплатою відсотків за користування в розмірі 12,5% річних.

Відповідно п.2.4 кредитного договору ОСОБА_1 зобовязалася здійснювати повернення кредитних коштів щомісячно частинами в розмірі не менш як 148, 83 доларів США по 20 число кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відповідно до Графіку платежів за договором, який є невід'ємною частиною цього договору.

Позивач в повній мірі виконав умови договору кредиту шляхом видачі кредиту на загальну суму 44650,00 дол.США, що підтверджується матеріалами справи.

В порушення умов кредитного договору № 390/ФКВ-07 від 23 квітня 2007 року, станом на 28 липня 2015 року, у відповідача перед позивачем існує заборгованості за кредитним договором в сумі 758 399,63 грн., в тому числі: тіло кредиту 505 197 грн., відсотки 253 201,93 грн.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_1 23 квітня 2007 було укладено Іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г).

За умовами п. 4.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки в тому числі: порушення іпотекодавцями обов'язків за цим договором, та/або порушення іпотекодавцем своїх обов'язків за кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п. 4.2. Договору іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем обовязків за цим договором або за Кредитним договором Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Згідно п. 4.3. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4. цього Договору.

Пунктом 4.4. Договору іпотеки передбачено що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1. цього Договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити сої вимоги одним з наступних способів: п. 4.4.1. Шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність рахунок виконання основного зобовязання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки; п. 4.4.2. Шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Крім того, відповідно до п.4.2. вищезазначеного Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань, внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку», визначено що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Верховний Суд України розглядаючи 30 березня 2016 р. справу № 6-1851цс15 про звернення стягнення на предмет іпотеки висловив свою правову позицію, згідно якої зазначив що при вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме п.п. 4.4. та 4.4.1. іпотечного договору, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1. цього Договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність рахунок виконання основного зобовязання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Беручи до уваги положення іпотечного договору, та відповідну правову позицію Верховного суду України у справі № 6-1851цс15, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 572, 575, 1054 ЦК України, Закону України «Про Іпотеку», та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Національний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.