РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з врахуванням втрат від знецінення грошових коштів та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу з врахуванням втрат від знецінення грошових коштів та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, покликаючись на те, що 09.10.2013 року Франківським районним судом м.Львова, винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, згідно якого позов задоволено, вирішено стягнути в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1800,00 доларів CШA, що за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 14387 гривень 40 коп. та судові витрати в розмірі 229, 40 грн. Позивач зазначає, що 27 червня 2012 р. між сторонами було укладено договір, за умовами якого з метою забезпечення виконання наступної купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: м.Винники, вул.Кияка 15, належної ОСОБА_2, до 30 серпня 2012 р. позивачка передала останньому завдаток у розмірі, що еквівалентна 1800,00 доларів США. У разі невиконання продавцем зобов'язань, сума завдатку повертається покупцю (позивачці) до 01 вересня 2012 р. Отже, в судовому рішенні встановлено обов'язок ОСОБА_2 повернути кошти в сумі 1800,00 доларів США до 01.09.2012 р. (ст.61 ЦПК України). Крім того, згідно Виконавчого листа № 2/465/2104/13, виданого 30.04.2014 р. Франківським районним судом м.Львова, Франківським відділом Виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче впровадження ВП № 43171367 від 05.05.2014 p., про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 кошти в сумі 1800,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 14387,40 грн. та судові витрати в розмірі 229, 40 грн. Боржник ОСОБА_2 проігнорував рішення суду, жодним чином не відреагував на висунуті вимоги і не почав виконувати рішення суду добровільно.

Отже, примусово стягнена з боржника ОСОБА_2 сума 7658,87 грн. на день подачі позову еквівалентна 500, 37 доларів США, несплачена частина боргу становить 1299,63 доларів США, що згідно курсу НБУ (21,0848 грн. за долар США) на день подачі позову еквівалентно 27402, 43 грн.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 22.01.2016 року просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних від простроченої суми боргу, що становить станом на 23.11.2015 року 156,13 доларів США, що еквівалентно 3444, 47 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 несплачену частину боргу 1019,93 дол. США, що станом на 23.11.2015 року еквівалентно 24 462, 61 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243, 60 грн. Станом на 11.07.2016 року 3 % річних від простроченої суми боргу становить 172, 26 дол. США, що еквівалентно 4278, 24 грн. та нестягнута частина боргу 1019, 93 дол. США є еквівалентна 25 330, 98 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просив його задовольнити з урахуванням заяви від 11.07.2016 року про уточнення суми боргу, пояснення надала аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов повністю заперечила, просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог з мотивів наведених у заперечення на позовну заяву, оскільки обовязок боржника сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення сум авансу та завдатку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір, за умовами якого з метою забезпечення виконання наступної купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: м.Винники, вул.Кияка 15, належної ОСОБА_2, до 30 серпня 2012 р. позивачка передала останньому завдаток у розмірі, що еквівалентна 1800,00 доларів США. У разі невиконання продавцем зобов'язань, сума завдатку повертається покупцю (позивачці) до 01 вересня 2012 р.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.10.2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, позов задоволено, вирішено стягнути в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1800,00 доларів CШA, що за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 14387 гривень 40 коп. та судові витрати.

На підставі Виконавчого листа № 2/465/2104/13, виданого 30.04.2014 р. -Франківським районним судом м.Львова, Франківським відділом Виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче впровадження ВП № 43171367 від 05.05.2014 p., про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 кошти в сумі 1800,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 14387,40 грн. та судові витрати.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК, ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у спосіб, визначений законами України. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснювати своє право повністю або частково.

На підставі ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відтак, згідно постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року №6-2168ц с15(1) вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 ЦК України.

Так, у ч.5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобовязання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Враховуючи, що рішенням Франківським районним судом м.Львова від 09.10.2013 року вирішено стягнути в користь ОСОБА_1 грошову суму авансу в розмірі 1800,00 доларів CШA, що за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 14387 гривень 40 коп. і таке зобовязання зводиться до сплати грошей, а отже є грошовим зобовязанням, суд приходить до висновку щодо наявності між сторонами грошових зобовязань, які ОСОБА_2 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Суд приходить до висновку, що за правилами ст. 360-7 ЦПК України вказаний правовий висновок підлягає застосуванню і до даного спору.

Позивач заявив позовну вимогу і просить стягнути проценти і 3 % річних від простроченої суми, передбачені ст. 625 ЦК України.

Відтак керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд проводить стягнення процентів і застосування ст. 625 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог.

Суд також приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати, в склад яких входять сплачений судовий збір, понесені судові витрати підтверджено квитанцією, яка знаходяться в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 526, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. м.Львів, вул.Художня, 4/66) на користь ОСОБА_1 (іпн. м.Львів, вул.Костя Левицького, 11/3) 3 % річних від простроченої суми боргу, що становить станом на 11.07.2016 року 172,26 доларів США, що еквівалентно 4278 (чотири тисячі двісті сімдесят вісім гривень) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. м.Львів, вул.Художня, 4/66) на користь ОСОБА_1 (іпн. м.Львів, вул.Костя Левицького, 11/3) несплачену частину боргу 1019,93 дол. США, що станом на 11.07.2016 року еквівалентно 25 330 (двадцять пять тисяч триста тридцять гривень) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. м.Львів, вул.Художня, 4/66) на користь ОСОБА_1 (іпн. м.Львів, вул.Костя Левицького, 11/3) сплачений судовий збір в розмірі 303 (триста три гривні) грн. 66 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя: Мартьянова С.М.