АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/4012/15-ц 22-ц/774/857/К/16
Провадження № 22ц/774/857/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 213/4012/15-ц інстанції - Соловйова Л.Я.
Категорія № 50 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

із секретарем - Чубіною А.В.,

за участю - відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення їх дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивачпосилалась на те, що з 20 лютого 2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають малолітню дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час вона не працює у зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує щомісячну одноразову допомогу по догляду за дитиною в сумі 860 грн. Крім того, зазначила, що її скрутний матеріальний стан обумовлений також й фактичним припиненням шлюбних відносин з відповідачем та відсутністю будь-якої допомоги з боку останнього, яку він має змогу надавати.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, на її користь з відповідача стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/7 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неврахування судом відсутності доказів незадовільного стану здоров'я відповідача, його потреби у стаціонарному лікуванні, а також його скрутного матеріального стану. Крім того, вважає, що судом при визначенні розміру аліментів помилково враховано сплату відповідачем житлово-комунальних послуг, що, на її думку, не є обставиною у розумінні ст. 182 СК України.

У наданих суду запереченнях відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6 останні просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 20 лютого 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3,4).

Згідно з актом голови ОСББ «Інгулець-36» позивач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 30 жовтня 2015 року разом з неповнолітньою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Діти знаходяться на утримані ОСОБА_3 (а.с.5).

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини від держави на дочку ОСОБА_5 в розмірі 860 грн. (а.с. 6).

Відповідно до довідки Інгулецького УПСЗН в м. Кривий Ріг № 77 від 02 лютого 2016 року ОСОБА_3 отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1479,30 грн. (а.с. 71).

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за ІНН ОСОБА_3 - НОМЕР_1, записів щодо ОСОБА_3 не знайдено (а.с. 36).

Із копії трудової книжки позивача убачається, що остання звільнена з посади манікюрші з 13 вересня 2011 року по догляду за дитиною, записи про подальшу трудову діяльність відсутні (а.с. 75).

Згідно із довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» № 22 відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» РУ-1 на посаді механіка дільниці, його середня заробітна плата за шість місяців (з липня 2015 року по грудень 2015 року) за мінусом податків та обов'язкових платежів склала 4635,55 грн. (а.с. 52).

Із копії заяви відповідача ОСОБА_2 убачається, що за місцем роботи він подав заяву 11 листопада 2015 року про утримання з його заробітної плати аліментів на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, в розмірі 600 грн. (а.с. 62).

14 січня 2016 року ОСОБА_2 за місцем роботи подав заяву про утримання з 01 січня 2016 року з його заробітної плати аліментів у розмірі 25 % заробітної плати на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 (а.с. 63).

Як убачається із матеріалів справи, відповідач зареєтрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом з ним за вказаною адресою зареєстровані його батьки та брат (а.с. 51)

Згідно з квитанціями про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 за 2015 рік в загальному розмірі сплачено 18455,30 грн. (а.с. 55-61).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку у лікаря уролога. При загостренні хвороби потребує консервативного лікування, рекомендовано санаторно-курортне лікування (а.с. 65).

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22.02.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їх спільної дитини, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 20 лютого2015 року і до повноліття дитини (а.с. 76-77).

Звертаючись з позовом, ОСОБА_3вказувала на те, що вона не працює у зв'язку перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує щомісячну одноразову допомогу по догляду за дитиною в сумі 860 грн., що не забезпечує навіть прожиткового мінімуму.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 75, 84, 180-182 СК України і виходив з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі по 1/7 частини всіх видів його заробітку (доходів).

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Як передбачено ч. 4 вказаної ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирішуючи спір, суд першої інстанції, частково погодившись із запереченнями ОСОБА_2, дійшов необґрунтованого висновку в частині визначення розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання позивача, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 частково заслуговують на увагу.

Так, визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути на утримання позивача, суд першої інстанції не врахував те, що позивач ОСОБА_3 не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка на цей період.

Натомість, відповідач працює, має стабільний дохід, який, на думку колегії суддів, дозволяє сплачувати аліменти на утримання дружини в значно більшому розмірі, про що свідчить факт сплати відповідачем житлово-комунальних послуг за дві квартири, в яких мешкають його батьки і брат, у той час як позивач, згідно з поясненнями ОСОБА_2, винаймає інше житло.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги позивача, у зв'язку з чим вважає, що рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК підлягає зміні в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання, та збільшенню з 1/7 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2016 року в частині визначення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 на її утримання, змінити, збільшивши цей розмір, з 1/7 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

В.П.Зубакова