22-ц/775/710/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Митрофанова Є.Г.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Пономарьової О.М.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із даним позовом, зазначивши, що 23 липня 2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту НОМЕР_1, за умовами якого боржнику було надано кредит в сумі 178 430 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,4% річних, з кінцевим терміном повернення до 22 липня 2011 року. ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого, станом на 14 липня 2011 року, утворилася заборгованість в сумі 262 471,73 грн., з яких: 12 889,51 грн. - строкова заборгованість за кредитом, 146 728,11 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 115 743,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Крім того, відповідно до п.8.1 кредитного договору, банком нараховано пеню за порушення термінів виконання грошового зобов'язання в сумі 17 591,44 грн., з яких: 10 067,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 7 523,96 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 у солідарному порядку загальну суму заборгованості за договором кредиту 292 952,68 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 09 липня 2014 року було замінено позивача у справі з ПАТ «УкрСиббанк» на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором

кредиту задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за договором кредиту НОМЕР_1, укладеним 23 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, а саме: строкову заборгованість за кредитом в сумі 12889,51 грн., прострочену заборгованість за кредитом - 146728,11 грн., прострочену заборгованість за процентами - 115743,62 грн.; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 10067,48 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 7523,96 грн., а всього 292 952, 68 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, оскільки вона є фізичною особою - підприємцем і її спір з банком підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, розглянувши письмові заперечення проти апеляційної скарги представника ПАТ «Дельта Банк», яка просила вирішити спір у її відсутності, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, крім іншого, вирішує такі питання, які правовідносини сторін випливають з встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказане судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 23 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір НОМЕР_1, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 178 430 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,4% річних, з кінцевим терміном повернення до 22 липня 2011 року. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23 липня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки НОМЕР_2, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і боржник за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 14 липня 2011 року, утворилася заборгованість в сумі 262 471,73 грн., з яких: 146 728,11 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 115 743,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами.

Зі справи також вбачається, що 12 березня 2014 року представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну позивача на ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на те, що 08 грудня 2011 року між банками було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними договорами, на підставі якого замінено кредитора у зобов'язанні, що виникло за кредитним договором НОМЕР_1 від 23 липня 2008 року (а.с.149-150).

Задовольняючи позов ПАТ «Дельта Банк» та стягуючи солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором НОМЕР_1, укладеним 23 липня 2008 року, між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 в сумі 292 952,68 грн., суд першої інстанції виходив з того, що свої зобов'язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, а відповідач ОСОБА_6, згідно договору поруки від 23 липня 2008 року зобов'язався солідарно відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і боржник за кредитним договором перед ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», тому дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і стягнув заборгованість за договором кредиту з боржника і поручителя у солідарному порядку.

З висновками суду погодитися не можна.

Як вбачається з кредитного договору НОМЕР_1 від 23 липня 2008 року (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), договір був укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, яка отримала кредит на суму 178 430 грн. для поповнення обігових коштів (п.1.4) та зобов'язалася його погашати щомісячними ануїтетними платежами по 6 670 грн.

01 серпня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості і відповідачами у справі були вказані ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_6(т.1 а.с.3-5).

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Згідно ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зістаттею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст. 17) або ГПК України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 15 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, відкрив провадження у справі в порядку цивільного судочинства відносно фізичної особи-підприємця, чим порушив норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що, в силу ст. 309 ЦПК України, є підставою для його скасування.

Відповідно ч.1 ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням норм процесуального права та доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, рішення суду відносно боржника підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки позовні вимоги до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Одночасно, у відповідності з вимогами ч.2 ст.205 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним роз*яснити ПАТ «Дельта Банк», що розгляд справи за позовом банку до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором НОМЕР_1 від 23 липня 2008 року, віднесено до юрисдикції господарського суду.

На підставі ст.88 ЦПК України, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_2, апеляційний суд вважає необхідним стягнути з ПАТ «Дельта Банк» документально підтверджені понесені відповідачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі по 935 грн.(т.2 а.с.22).

Керуючись ст.ст. 205,206,309,314 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2014 року, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, скасувати.

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Роз*яснити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», що розгляд справи за позовом банку до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором НОМЕР_1 від 23 липня 2008 року, віднесено до юрисдикції господарського суду.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 935 (дев'ятсот тридцять п'ять) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: Т.Г.Ігнатоля

О.М.Пономарьова