Справа № 457/314/16 Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В.
Провадження № 22-ц/783/3842/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом Трускавецького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

Трускавецький міський центр зайнятості звернувся до суду із указаним позовом. Зазначав, що на підставу його наказу від 23.04.2015 року №НТ 150423 ОСОБА_2 було надано статус безробітної відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (далі Закон України № 5067-VI). Цей статус визначався згідно наданих відповідачем документів. На підставі наказу Центру зайнятості від 30.04.2015 року № НТ 150430 ОСОБА_2 призначено і розпочато виплату допомоги по безробіттю, у тому числі їй було здійснено одноразову виплату для організації підприємницької діяльності, у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон України N 1533-III).

11.09.2015 року було встановлено, що під час оформлення статусу безробітного ОСОБА_2 порушила ч. 2 ст. 36 Закон України N 1533-III і не надала в повному обсязі відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг.

Так як ОСОБА_2 було виплачено матеріальне забезпечення у звязку з безробіттям в сумі 2593,08 грн., то відповідно до ч. 3 ст. 36 Закон України N 1533-III Трускавецький МЦЗ просив стягнути ці кошти на його користь.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь Трускавецького МЦЗ виплачене матеріальне забезпечення у звязку з безробіттям в сумі 2593,08 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 Просить його скасувати, провадження у справі закрити. Зазначає, що суд розглянув справу з порушенням норм процесуального права, так як цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_4 на підтримання скарги, представника позивача ОСОБА_3 на її заперечення,перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для часткового її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 17 КАС України, якою апелянт обґрунтовує свою скаргу, визначає юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Так, частина перша цієї статті передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Приписи частини другої статті передбачають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони» за виключенням спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Отже, аналіз статті 17 КАС України дає підстави для висновку, що відносини між Трускавецьким МЦЗ та ОСОБА_2 з приводу повернення виплачених сум не є публічно правовим спором і не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

У даному випадку спір належить до юрисдикції загальних судів і тому суд першої інстанції правомірно його розглянув в порядку цивільного судочинства.

Разом із цим колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд невірно застосував норми матеріального права, відтак рішення необхідно скасувати, а в позові має бути відмовлено.

Встановлено, що 23.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Трускавецького МЦЗ з заявою про надання статусу безробітного.

У заяві, як і у формулярі персональної картки ОСОБА_2, відповідач надала відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, із яких убачається останнім її місцем праці ПАТ «НАСК «Оранта», дата звільнення - 22.01.2015 року, підстава звільнення п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Із акту №1125 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», проведеного 11.09.2015 року Львівським міським центром зайнятості, убачається, що після звільнення 22.01.2015 року з ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_2 працювала по у цій страховій компанії за договором цивільно-правового характеру з 23.01.2015 року по 02.03.2015 року і за виконану роботу отримала дохід у сумі 95,00 грн. (а.с.14).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України N 1533-III, якою позивач обґрунтовує свою вимогу, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що навіть з урахуванням відомостей, одержаних Трускавецьким МЦЗ за результатами розслідування від 11.09.2015 року, статус безробітного ОСОБА_2 був встановлений вірно. Відомості, які вона не подала при наданні документів 23.04.2015 року, впливають лише на тривалість строку виплати матеріального забезпечення по безробіттю, який не закінчився як за обставин, відомих центру зайнятості 23.04.2015 року, так і станом на 11.09.2015 року.

Отже, у спірний період ОСОБА_2 одержувала матеріальне забезпечення по безробіттю правомірно, не подані нею відомості на цей час не вплинули на умови виплати забезпечення, хоч потенційно могли вплинути в майбутньому.

Таким чином підстави для повернення матеріального забезпечення Трускавецькому МЦЗ відсутні.

Так як суд першої інстанції неправильно застосував ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і безпідставно задовольнив позов, то рішення необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь Трускавецького міського центру зайнятості виплачене матеріальне забезпечення у звязку з безробіттям в сумі 2593,08 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: