Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/70/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/778/3807/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Спас О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.04.2007 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 79 000 доларів США.

В якості забезпечення зобовязань за договором було укладено договір іпотеки від 18.04.2007 pоку, за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку банку житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, буд. 12б.

Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 22.11.2013 року утворилась заборгованість в сумі 744 471,78 грн.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення.

Разом із тим, 17 грудня 2012 року, між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про відступлення прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18.04.2007 року в розмірі 744 471,78 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, загальною площею 74,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. райдужна, буд. 12- Б на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»; виселити відповідачів з житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, буд 12б, без надання іншого житла, стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 36701,40 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Кредитні ініціативи» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено передачу право вимоги від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» , та на вимоги про виселення розповсюджується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

ОСОБА_7 з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам, справи, наданим доказам та нормам матеріального права.

Так позивачем надано нотаріально завірений Договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року (надалі - Договір), укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» з усіма Додатками, а також нотаріально завірений Договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 р. з Додатками .

Всі оригінали документів надані для огляду суду першої інстанції, а саме у судовому засіданні 17.07.2014 року, що й відображено у журналі судового засідання ( а.с. 140).

Пакет всіх документів про передачу права вимоги знаходяться на ар. 42-62.

У відповідності до п.2.2 Договору відступлення прав вимоги, новий кредитор набуває усіх ОСОБА_7 Вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами Забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших обов'язків, правом на звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно до п.4.1 Договору - відступлення ОСОБА_7 Вимоги Первісним Кредитором новому Кредитору, набуття Новим Кредитором ОСОБА_7 Вимоги та заміна кредитора за Правами Вимоги на Нового Кредитора набувають чинності у день укладення Договору, за умови належного оформлення Сторонами Реєстру позичальників.

Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» було надано всі необхідні докази як на підтвердження своїх правових вимог, а посилання суду про ненадання Банком належних доказів щодо підтвердження відступлення прав вимоги не відповідає обставинам справи.

Доводи відповідача щодо надання лише Витягів з Реєстру позичальників як неналежних доказів, є необґрунтованими, оскільки інформація, що міститься в Реєстрі позичальників є не тільки банківською, а й комерційною інформацією, оскільки стосується інших кредитних договорів, особової інформації позичальників, рахунків та ін., що були відступлені ТОВ «Кредитні ініціативи».

Також суд дійшов до помилкового висновку, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є підставою для відмови у позові.

Відмовляючи Банку у задоволенні позову, суд посилався на те, що кредит надавався в іноземній валюті, предмет іпотеки використовується як єдине місце проживання, а тому при вирішенні даного спору підлягає застосуванню Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 7 червня 2014 року.

ОСОБА_7 з таким висновком погодитися не можна.

Згідно Закону України від 3 червня 2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 40 Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Встановлено, що 18 квітня 2007 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 79 000 доларів США.

В якості забезпечення зобовязань за договором було укладено договір іпотеки від 18.04.2007 pоку, за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку банку житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, буд. 12б.

Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 22.11.2013 року утворилась заборгованість в сумі 744 471,78 грн.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення та про відступлення прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором.

Правильність нарахування відсотків та штрафних санкцій відповідають умовам Кредитного договору та наданим розрахункам ( а.с.10-12,30).

Банком надсилались відповідачам письмова вимога про погашення заборгованості та про виселення ( а.с.31-36).

Вимоги отримані про свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 36-41).

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно зі ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що в разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором (повернення кредиту та сплати відсотків за користування цим кредитом), Банк на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» має право звернути стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує це кредитне зобов'язання.

Отже позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок житловий загальною площею 74 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, буд 12-Б на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18.04.2007 року, яка станом на 22.11.2013 року складає 744 471 грн. 78 коп., а саме за кредитом 494 904,26 грн., по відсотках 226 169,77 грн.,пеня 23 397,75 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Також судова колегія застосовує положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом місяця, а при їх відмові звільнити житлове приміщення добровільно, здійснюється їх примусове виселення на підставі рішення суду.

Отже в ході апеляційного розгляду досліджено фактичні обставини справи, зроблено висновок про дотримання банком процедури попередження відповідачів про необхідність у місячний термін добровільно звільнити житлове приміщення і після невиконання вказаної вимоги, робиться висновок про виселення відповідачів.

Судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У порядку статті 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати шляхом стягнення х відповідачів на користь позивача, сплату мита за подачу позову 3670,40 грн., за подачу апеляційної скарги 4019,40 грн., а всього 7689,80 грн., з кожного повнолітнього по 2560 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 рокуу цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок житловий загальною площею 74 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, буд 12-Б на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18.04.2007 року, яка станом на 22.11.2013 року складає 744 471 грн. 78 коп., а саме за кредитом 494 904,26 грн., по відсотках 226 169,77 грн.,пеня 23 397,75 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Висилити без надання іншого житла ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з будинку житлового загальною площею 74 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, буд 12-Б.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в сумі 7690 грн., з кожного по 2560 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: