Справа № 732/427/16-ц
Провадження № 2/732/202/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2016 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Лиманської М.В., при секретарі Дударенко Ю.П., з участю прокурорів - Сидоренко М.В., Колесник М.М., представника позивача - Змійок А.А., відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування - Новозаводської районної у м. Чернігові ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав -,

ВСТАНОВИВ:

Новозаводська районна у м. Чернігові рада звернулась до суду в інтересах малолітніх дітей з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої доводи позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 має трьох малолітніх дітей ОСОБА_3, 2007 р.н., ОСОБА_4, 2009 р.н., та ОСОБА_5, 2014 р.н. Мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті матері діти залишились з батьком. Відповідач засуджений 10.09.2015 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з 16.10.2015 року перебуває на обліку у кримінально-виконавчій інспекції. 19.11.2015 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Відповідач веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, постійно наражає дітей на небезпеку їх життю та здоров'ю. Всі наявні соціальні виплати на дітей витрачає на власні потреби, у вихованні дітей та догляді за ними участі не бере. 14.03.2016 року виконавчим комітетом Новозаводської районної у м. Чернігові ради було прийнято рішення № 51 «Про негайне відібрання малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від батька», відповідно до якого діти були влаштовані до державних закладів. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не виконує ст. 150,155 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства», що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та висновок від 14.03.2016 року № 52 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримав у повному обсязі. З приводу заявлених вимог пояснив, що з моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері дітей ОСОБА_6 малолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишились без догляду та опіки. Відповідач не виконує батьківських обов'язків, є наркоманом, зловживає спиртними напоями, залишає дітей самих або в присутності нетверезих сторонніх осіб. Діти залишаються без догляду, без їжі, дитячі речі брудні, в помешканні безлад. Відповідач має непогашені борги за надані комунальні послуги. Всі ці обставини спонукали орган опіки негайно відібрати дітей від батька та звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач в судовому засіданні проти позову категорично заперечував, просив надати йому можливість виправити ситуацію, що склалася. Пояснив що до ІНФОРМАЦІЯ_4 він 10 років проживав з дружиною та дітьми в кімнаті гуртожитку. Він офіційно не працював, але постійно шукав та знаходив джерела існування для сім'ї. Дружина не працювала, доглядала дітей, сім'я знаходилась на його утриманні. Діти ніколи не були голодні, брудні, завжди були охайні. Вони з дружиною займались з дітьми, завдяки чому діти дуже добре розвинені, уміють читати, писати, чемно поводяться в колективі. За необхідності дітям завжди надавалась вчасно медична допомога, він особисто купляв необхідні ліки. В грудні 2015 року дружина тяжко захворіла та ІНФОРМАЦІЯ_4 померла. Він залишився з дітьми. Смерть дружини завдала йому сильних душевних страждань, на ґрунті цього він у січні та лютому 2016 року став багато вживати спиртного, втратив контроль над собою та дітьми, занедбав кімнату, в якій проживала сім'я. У зв'язку з хворобою дружини та її смертю і похованням були витрачені всі сімейні кошти, виникло багато боргів. У зв'язку з тим, що його молодший син ОСОБА_7 має два роки, він не може влаштуватись на офіційну роботу, та змушений був оформити на себе виплату по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. Ні він, ні його дружина на момент її смерті не мали батьків, тож за допомогою доглянути молодшу дитину йому ні до кого звернутись. Відповідач запевнив суд, що з початку судового розгляду він перестав вживати спиртне, привів до ладу приміщення, де проживала сім'я, шукає можливий заробіток. Просив суд надати йому можливість зберегти сім'ю і дітей, яких він дуже любить і які люблять його також. Він щиро кається в тому, що був час, коли він вів аморальний спосіб життя, і це позначилося на дітях, але він виправляється, і має моральну і фізичну можливість, а також щире бажання виконувати свої батьківські обов'язки.

Прокурор в судовому засіданні не підтримала позовних вимог, у позові просила попередньо відмовити, попередивши відповідача про неприпустимість самоусунення від виховання та утримання дітей.

Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження / а.с. 7-9/.

Діти з моменту народження проживали з матір'ю та батьком, які у межах своїх можливостей піклувалися про дітей.

Мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 років у м. Чернігів, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Після смерті матері діти залишились з батьком за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.14-15)

Відповідач через тяжкі життєві умови, які склалися у сім'ї, та через відсутність реальної допомоги від державних органів, опинився у тяжкому життєвому становищі.

Письмовими доказами, а саме листами Чернігівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, наданими позивачем, підтверджено, що 11.01.2016 року сім'ю ОСОБА_6 було взято під соціальний супровід, а 18.03.2016 року - знято з цього супроводу в зв'язку з систематичним невиконанням умов Угоди. (а.с. 46-47) При цьому стороною позивача суду не надано жодного доказу або пояснення стосовно того, які саме умови та якої саме угоди порушено відповідачем та не пояснено причину зняття сім'ї з соціального супроводу.

Судом встановлено, що протягом січня-лютого 2016 року відповідач порушував положення ст. 150, 155, 180 СК України, не належним чином виконував обов'язки по вихованню та утриманню своїх дітей.

Малолітні діти відповідача 14 березня 2016 року були відібрані у нього на підставі рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 51 (а.с.6).

Як свідчать письмові докази справи відібрання дітей від відповідача відбулося внаслідок свідомого невиконання ним своїми обов'язками батька відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Після відібрання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були тимчасово влаштовані до Центру реабілітації дітей у м. Чернігові, ОСОБА_5 - влаштований до Чернігівської обласної дитячої лікарні, де вони перебувають до цього часу.

Як встановив суд, відповідач намагався відвідати дітей у Центрі реабілітації та у лікарні, але персоналом цих закладів він не був допущений до дітей у зв'язку з наявними ознаками сп'яніння - запахом алкоголю.

Дослідженням документів, що характеризують відповідача, встановлено, що останній характеризується незадовільно: ОСОБА_2 є судимим, перебуває на обліку в кримінально-виконавчій інспекції, притягувався до адміністративної відповідальності /а.с. 87/.

Як вбачається з характеристик, даних на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діти відповідають своєму віковому розвитку, старанні та непокояться про результати навчання, володіють навичками самообслуговування /а.с. 12, 13/.

Рішенням Виконавчого комітету Новозаводської у місті Чернігові ради № 52 від 14.03.2016 року вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 Згідно висновку органу опіки та піклування комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав /а.с. 5/.

В силу вимог ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З наявним у справі висновком органу опіки та піклування суд не погоджується, з огляду на те, що він є недостатньо обґрунтованим саме щодо обраного способу захисту прав дітей - позбавлення батьківських прав їхнього батька.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини.

Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав.

Суд вважає, що для правильного врахування інтересів дітей у справі, що розглядається, слід виходити із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вина, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 категорично заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, він через тяжкі життєві умови, що склалися внаслідок несподіваної смерті дружини, втратив контроль над своїм життям. На сьогоднішній день він має постійне місце проживання, яке привів до належного стану, спиртними напоями не зловживає та просить не позбавляти його батьківських прав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, показали, що вони проживають в одному з відповідачем гуртожитку. В будинку є всі зручності загального користування: гаряча вода, туалет, душ, кухня, пральна машина. Діти відповідача за життя їхньої матері були завжди охайні, нагодовані. Відповідач вміє готувати їсти, прати та може забезпечити дітям належний догляд. Після смерті дружини відповідач почав сильно зловживати спиртним, іноді залишав дітей без догляду, в дітей не завжди була їжа, в кімнаті був наведений безлад. Але після відібрання дітей відповідач різко змінився, а саме повністю перестав вживати спиртне, прибрав у кімнаті, розставив меблі, виправ килим та штори, привів до ладу речі. Він дуже сумує за дітьми та бажає бути поряд з ними.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приймає до уваги думку дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яких за дорученням суду було опитано працівниками Центру реабілітації дітей у м. Чернігові, та які висловили бажання проживати з батьком, прагнуть спілкування з ним. (а.с.83)

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 категорично проти позбавлення його батьківських прав заперечує, прагне брати участь у вихованні дітей, суд приходить до висновку, що позбавлення його батьківських прав є передчасним, та у задоволенні позову слід попередньо відмовити. Одночасно слід попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

За вказаних вище обставин суд вважає за необхідне надати відповідачу можливість реалізувати його право на особисте виховання його дітей. Разом з тим, суд попереджає відповідача, що у разі продовження протиправної поведінки він буде позбавлений батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 150, 155, 164 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування - Новозаводської районної у м. Чернігові ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ? відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лиманська М.В.