Справа № 212/1361/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

27 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про захист прав споживачів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження суд перевіряє позовну заяву на відповідність до ст. 119,120 ЦПК України, та зазначає, що позивачем не сплачено судового збору у встановленому розмірі згідно до закону України «Про судовий збір».

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

У п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було передбачено, що споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Відповідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Така ж думка висловлена Верховним Судом України в ухвалах від 16.01.2016 року (справа №6-3084ц15), від 29.01.2016 року (справа №6-209ц16), від 03.02.2016 року (справа №6-228ц16), від 09.02.2016 року (справа №6-36ц16), від 01.03.2016 року (справа №6-484ц16).

Оскільки позивач подала позовну заяву на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення ОСОБА_2 Я.С. від сплати судового збору відсутні.

Так, в поданій заяві позивачем заявлено майнову і немайнову вимоги. Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 згаданого закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (в даному випадку - 551,20 гривень). А за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (в даному випадку - 551,20 гривень).

Таким чином, позивачу за позовною заявою необхідно сплатити судовий збір за наступними платiжними реквiзитами: отримувач платежу Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 22030001, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38031627, Банк отримувача ГУ УДКСУ у Дніпропетровській області,м. Дніпропетровськ. Код банку отримувача (МФО) 805012, Рахунок отримувача 0022, Код класифікації доходів бюджету 22030001, Призначення платежу Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Враховуючи викладене, вважаю, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.119 ЦПК України, тому вважаю необхідним залишити її без руху.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів - залишити без руху і повторно надати позивачу строк для усунення вказаних вище недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання заявником ухвали суду для виправлення недоліків.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення наведених в ухвалі недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатись не поданою і підлягає поверненню позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судового збору та щодо недотримання правил підсудності, у встановлений законом строк і порядок, передбачений ст. ст. 293, 294 ЦПК України.

Суддя І. Б. Чайкін