Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Іова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 07 лютого 1988 року він уклав шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати.

Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 лютого 1998 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів заяви, сторони припинили шлюбні стосунки з 01 травня 2005 року.

Позивач надав копію договору про участь у вихованні та утриманні дітей, що свідчить про домовленість сторін.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 112 СК України, ст.ст. 10, 57, 60, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 07 лютого 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Конотопського міськвиконкому Сумської області (актовий запис № 66) - розірвати.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. О. Яровенко