22-ц/775/935/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Попової С.А,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 У заяві зазначено, що 05 вересня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2» (далі ПАТ «ПУМБ»), та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №6799613, згідно якого ОСОБА_4 був наданий кредит в розмірі 428 000 доларів США для придбання нерухомості - квартири АДРЕСА_1. В липні 2012 року ПАТ «ПУМБ» стало відомо про, що ОСОБА_4 помер 18 травня 2012 року. У встановлений законом строк ПАТ «ПУМБ» було подано до Другої маріупольської державної нотаріальної контори заяву-претензію, на яку було отримано відповідь про те, що на імя дружини померлого - ОСОБА_3, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. У звязку із цим, позивач просив стягнути з відповідача, як спадкоємця, заборгованість за кредитом, станом на 16 червня 2015 року, в сумі 62 567,05 доларів США, з яких: 60 447,90 доларів США - заборгованість за кредитом, 2119,15 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судові витрати в сумі 3 654 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» до ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ» просить рішення суду скасувати і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги банку та стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 567,05 доларів США, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «ПУМБ» - ОСОБА_5, заперечення проти апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи ПАТ «ПУМБ» у позові про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що виплачена відповідачем добровільно сума за кредитними зобовязаннями ОСОБА_4 - 918 514 грн. 83 коп., перевищує вартість спадкового майна, в межах якої ОСОБА_3 могла відповідати перед банком за ОСОБА_4

З висновками суду не можна не погодитися.

Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 6799613, згідно якого ОСОБА_4 був наданий кредит в сумі 428 000 доларів США із процентною ставкою 12,99% річних для придбання квартири АДРЕСА_2.

В забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань, 05 вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відомості про який зазначено в тексті кредитного договору № 6799613 від 05 вересня 2008 року в п. 2.1.1.3, 2.1.1.4. Також на виконання зобовязань ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором від 05 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки № 6799648, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 та зареєстрований за № 2289.

У відповідності із ст.ст. 526, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Боржник за кредитним договором ОСОБА_4 помер 18 травня 2012 року, свідоцтво про смерть зареєстровано Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 398.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Згідно з ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги,

якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

ПАТ «ПУМБ» дізнався про смерть ОСОБА_4 в липні 2012 року, а 14 листопада 2012 року надіслав на адресу приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 заяву-претензію про включення боргових вимог до спадкової маси (а.с.16).

Відповідно до статей 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 продовжувала виконувати зобовязання за кредитним договором від 05 вересня 2008 року та сплатила на користь позивача 41 486, 65 доларів США, що підтверджується рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року(а.с.51-56).

Згідно положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до Другої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу та видано свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, з якого відповідач отримала: - земельну ділянку площею 0,1236 га, кадастровий номер :02:000:0175, розташовану по пров. Розкритому в с. Бердянське Новоазовського району Донецької області, вартістю 29 237 грн. 80 коп.; - автомобіль «Lexus ES 350» 2007 року випуску, тип «легковий седан», номер шасі (кузова, рами) JTHBJ46G172096347, обєм двигуна 3456 см. куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 272 181 грн. 80 коп.; - частку в розмірі 14 800 грн. у ТОВ «МОРСЬКЕ СЕРВІСНЕ АГЕНСТВО ШОКК».

Загальна вартість отриманого після смерті ОСОБА_4 спадкового майна ОСОБА_3 складає 316 219 грн. 60 коп., а сплачена нею сума на виконання кредитного договору, на момент звернення позивача до суду згідно оскаржуваного рішення, становила 918 514 грн. 83 коп.

Колегія вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, яка виникла перед ПАТ «ПУМБ» станом на 16 червня 2015 року в сумі 62 567,05 доларів США, оскільки ОСОБА_3, як спадкоємець боржника за кредитним договором, виконала свої зобовязання перед ПАТ «ПУМБ» в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач просив його скасувати та задовольнити вимоги банку, зазначивши, що єдиним обґрунтованим підтвердженням дійсної ринкової вартості нерухомого та рухомого майна може бути лише відповідний висновок про вартість майна субєкта оціночної діяльності, який має відповідну ліцензію. У даному випадку судом необґрунтовано встановлена вартість одержаного у спадщину ОСОБА_3 спадкового майна без проведення відповідної судової експертизи з метою визначення вартості цього майна.

Вказані доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі справи вбачається, що 11 вересня 2013 року та 07 жовтня 2013 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 80% статутного фонду ТОВ «МОРСЬКЕ СЕРВІСНЕ АГЕНСТВО ШОКК», на земельну ділянку площею 0,1236 га та автомобіль «Lexus ES 350» 2007 року випуску. Загальна вартість спадкового майна становила 316 219 грн. 60 коп. (а.с.79-81).

Згідно рішення апеляційного суду м.Києва від 14 березня 2016 року ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_4 внесла на рахунок ПАТ «ПУМБ» 41 486,65 доларів США (а.с.51-56).

За наявності таких обставин, суд першої інстанції погодився з представленими доказами відповідача про те, що та сума коштів, які ОСОБА_8 внесла банку після смерті чоловіка - 918 514,83 грн. перебільшує вартість отриманого ОСОБА_3 у спадщину майна - 316 219 грн. 60 коп., а тому, підстав для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, яка виникла з 10 травня 2012 року по 16 червня 2015 року, немає (а.с.5-7).

Однак, у даному разі, якщо позивач оспорює вартість спадкового майна, то саме він повинен довести іншу вартість майна.

Як вбачається зі справи, в суді першої інстанції представник ПАТ «ПУМБ» не намагався спростувати доводи відповідача щодо виконання нею зобовязань перед банком в межах вартості спадкового майна та не представив доказів дійсної вартості цього майна.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України апеляційним судом в ході розгляду справи були розяснені положення закону представнику ПАТ «ПУМБ» щодо можливості надання доказів дійсної вартості спадкового майна шляхом призначення у справі експертизи, однак, усвідомлюючи ці розяснення, представник банку відмовився від призначення експертизи про що подав суду письмову заяву (а.с.143).

За таких обставин, колегія суддів, з урахуванням представлених доказів, вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» та залишити судове рішення без змін, виходячи з вимог ст.308 ЦПК України, яка визначає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

ОСОБА_9