Справа № 359/8748/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/1219/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 33 17.08.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріального та моральної шкоди

УСТАНОВИЛА:

у вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 02 липня 2015 року в м. Борисполі поряд з будинком по вул. Мануїльського, 28 під час перевірки, яка проводилась начальником відділу благоустрою виконавчого комітету Бориспільської міської ради ОСОБА_4, позивач передала йому мобільний телефон торгової марки «Nokia 6101». Після цього ОСОБА_4 віддав цей мобільний телефон ОСОБА_3 ОСОБА_2 просила відповідача повернути їй мобільний телефон. Замість цього ОСОБА_3 з розмаху кинула мобільний телефон на землю, пошкодивши його. Матеріальна шкода, спричинена пошкодженням мобільного телефону, становить 750 гривень. Оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати матеріальний збиток, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 750 гривень, а також заподіяну у зв'язку з пошкодженням особистого майна моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 750 гривень. У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 63 гривень 53 копійок.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи те, що позивачем подано до суду належні та допустимі докази, які підтверджують наявність заподіяної матеріальної шкоди, що ґрунтуються на загальних підставах відповідальності за завдану майнову шкоду, а також те, що позивачем доведено вину відповідача у завданні такої шкоди, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 750 грн. - матеріального збитку відповідно до звіту товарознавчого дослідження від 11.08.2015 року.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, судом встановлено на підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень свідків, допитаних у справі, що матеріальну шкоду позивачу завдано в результаті неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, яка кинула об землю належний ОСОБА_2 мобільний телефон, в результаті чого той отримав механічні пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження завдання їй моральних чи душевних страждань у зв'язку із пошкодженням її майна.

Апеляційний суд також не приймає доводів апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у задоволенні вимог про стягнення 400 грн. витрат, понесених позивачем на оплату товарознавчої експертизи, оскільки такі витрати не можна віднести до переліку судових витрат, передбачених ст. 79 ЦПК України.

У той же час, апеляційним судом встановлено, що при обчисленні судових витрат, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції допустив помилку, здійснивши неправильний розрахунок.

Так, встановлено, що при зверненні із позовом ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок (315,40 + 171,80), що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 2).

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що в даному випадку повинно становити 551,2 грн. Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551,2 грн. Кожна позовна вимога: майнового або немайнового характеру є самостійним об'єктом справляння судового збору.

З огляду на вказане, при зверненні до суду із даним позовом ОСОБА_2 повинна була сплатити судовий збір в розмірі 551, 2 грн. за вимоги майнового характеру та 551,2 грн. з вимоги немайнового характеру, у той час як сплачено лише 487, 20 грн.

Оскільки судом першої інстанції було задоволено вимогу майнового характеру у повному обсязі, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення документально підтверджені судові витрати, а саме 487 гривень 20 копійок. Тому, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору в розмірі 63 гривень 53 копійок підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції по суті спору відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В той же час, скасуванню підлягає рішення суду в частині розподілу судових витрат, з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2015 року в частині стягнення витрати на оплату судового збору в розмірі 63 гривень 53 копійок скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Таргоній Д.О.

Судді: Гуль В.В.

Іванова І.В.