У Х В А Л А

10 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року та рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське експлуатаційне підприємство № 2», треті особи: приватне підприємство «Добропільське експлуатаційне підприємство», ОСОБА_5, про визнання наказів і записів у трудовій книжці недійсними, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виплату премії та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Добропільський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 15 лютого 2016 року рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року залишив без змін.

19 травня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року та рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 21, 23, пункту 2 частини першої статті 36, статті 235 Кодексу законів про працю України у подібних правовідносинах.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року, 3 червня 2015 року, 10 лютого і 13 квітня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_6 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 15 лютого 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення судів попередніх інстанцій, погодився з їх висновками про безпідставність позовних вимог, оскільки вимоги про визнання наказів недійсними, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виплату премії та відшкодування моральної шкоди вже були вирішені в судовому порядку в інших справах, а вимога про визнання запису від 11 квітня 2012 року в трудовій книжці недійсним не підлягає задоволенню, оскільки запис зроблений на підставі наказу, який є чинним і не скасований.

Разом із тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року, 10 лютого і 13 квітня 2016 року, наданих заявницею для порівняння, касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які з урахуванням установлених обставин дійшли висновків щодо задоволення позовних вимог про поновлення працівників на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди у зв'язку з відсутністю правових підстав звільнення позивачів за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, наданою для порівняння, касаційний суд направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав допущення судами порушень норм ЦПК України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи.

Отже, наведені судові рішення не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції вказаних вище норм у подібних правовідносинах. Порівняння цих рішень з оскаржуваними судовими рішеннями не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське експлуатаційне підприємство № 2», треті особи: приватне підприємство «Добропільське експлуатаційне підприємство», ОСОБА_5, про визнання наказів і записів у трудовій книжці недійсними, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виплату премії та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року та рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк