Справа № 699/475/16-ц
Номер провадження 2/699/339/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Корсунь-Шевченківської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області, Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_2 предявила у суд даний позов і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 24 липня 2012 року право власності на земельну ділянку площею 2.1184 га, кадастровий номер :04:001:0053 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області посилаючись на те, що після смерті батька відкрилася за законом спадщина на зазначену земельну ділянку. Незважаючи на це, оформити спадщину вона не може у звязку із зіпсуванням та втратою правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

У суді представник позивача ОСОБА_1 вимоги підтримала і надала пояснення, аналогічні змісту заяви.

Представник відповідача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду в порядку ст.74 ЦПК України у судове засідання повторно не зявився. Від відповідача також не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Підстави для заочного рішення не має

Представник третьої особи ОСОБА_3 Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області у судове засідання не зявився, не заявив про свою участь у справі і не повідомив про згоду на участь у справі, а тому справа розглянута без третьої особи.

Представник третьої особи Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Черкаської області у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутністю представника.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

В суді встановлено, що 24 липня 2012 року помер батько позивачки ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-СР №206089 повторно видане 16 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області), який за життя набув право власності на земельну ділянку площею 2,1184 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 030253 виданий на підставі рішення Завадівської сільської Ради народних депутатів від 16 серпня 2002 року № 32 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 24 було зіпсовано та згодом втрачено.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на дану земельну ділянку.

Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, що підтверджується довідкою Корсунь-Шевченківського районного сектору УДМС України в Черкаській області.

Померлий заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги після померлого є: його дочка позивачка по справі ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5, яка відповідно до наданої нею суду заяви від 18 липня 2016 року спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 не приймала та на неї не претендує.

З метою успадкування права власності на земельну ділянку, позивачка звернулася з заявою до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Корсунь - Шевченківською державною нотаріальною конторою Черкаської області 16 січня 2013 року було заведено спадкову справу за № 18/2013, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 33060211. Незважаючи на це, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріус не може, тому що відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує право власності на неї, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР №030253. У звязку з цим, їй у видачі свідоцтва було відмовлено.

Зазначена обставина підтверджується постановою нотаріуса від 24 червня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та довідки Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори №733/01-16 від 24 червня 2016 року, що крім позивача ОСОБА_2 з заявою на прийняття спадщини після ОСОБА_4 в нотаріальну контору ніхто не звертався.

Також у даному державному акті на допущено помилку в прізвищі спадкодавця - батька позивачки «Шкляренко» замість «Школяренко», тобто державний акт було зіпсовано.

Розміщено оголошення в газеті «Надросся» №91 від 9 листопада 2010 року про втрату Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 030253 виданий Завадівською сільською радою 22 лютого 2003 року на імя ОСОБА_6 та вважати його недійсним.

Позивач звертався до відділу Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області та до державного реєстратора Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області, однак їй було розяснено по неможливість вирішити дане питання в позасудовому порядку та рекомендовано звернутися до суду. Згідно листа державного реєстратора Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області від 15 липня 2016 року за № 01-9/1932 за померлою особою неможливо провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, так як згідно вимог ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а згідно п.11 ч.1 ст.346 цього ж Кодексу право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-016 від 11 липня 2016 року кадастровий номер даної земельної ділянки :04:001:0053.

Згідно довідки про вартість та середній розмір земельної частки (паю) по Завадівській сільській раді від 01 липня 2016 року за вих.№ 97-28-0.4-2445/2-16, виданої відділом Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області відповідно до розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 13 квітня 2005 року №85 вартість земельної частки (паю), станом на 01 січня 2016 року, середнім розміром земельної частки (паю) 2,51 га умовних кадастрових гектарів становить 98854,63 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи або смерті власника.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст. 126 ЗК України в редакції, яка діяла на час видачі Державного акту на право власності на земельну частку, тобто на 2001 рік, передбачали посвідчення права власності на земельну ділянку державними актами, форми яких затверджувались Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9. Розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Постанова Кабінету Міністрів України №449 від 02.04.2002 року «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03.06. 2013 року № 483. Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» втратив чинність (згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 3 липня 2013 року №404). Отже, окремого порядку видачі дублікатів взамін втрачених або зіпсованих документів, підтверджуючих право власності, користування земельними ділянками законодавство на даний час не передбачає.

Згідно ст.126 ЗК України у редакції після 01.01.2013 року «Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені в ст.19 Закону, відповідно до якої державна реєстрація прав проводиться на підставі, в тому числі і державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

А тому, враховуючи викладене, суд вважає за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона є спадкоємцем зазначеного майна та своєчасно прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Свідки у справі відсутні.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Оскільки позивач не має можливості оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, то згідно ст.1 Протоколу № 11 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право мирно володіти своїм майном підлягає судовому захисту.

А тому, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, а відповідач не предявив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи позивач не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 214, 215,218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217,1218, 1225, 1233, 1269 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити повністю позов.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрована і проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 Б кв. 17, НОМЕР_1 виданий 01 червня 2010 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 після смерті батька ОСОБА_4 ,померлого 24 липня 2012 року (свідоцтво про смерть серії І-СР №206089 повторно видане 16 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області) за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1184 га, кадастровий номер :04:001:0053, розташовану в адміністративних межах Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 030253 виданого на підставі рішення Завадівської сільської Ради народних депутатів від 16 серпня 2002 року № 32, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 24.

Стягнути з Корсунь-Шевченківської міської ради м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області вул. Шевченка, 42 поштовий індекс 19400 (інші відомості про особу суду невідомі) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрована і проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 Б кв. 17, НОМЕР_1 виданий 01 червня 2010 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 988,55 грн.

Повідомити осіб, які беруть участь у справі, що з повним рішенням суду вони зможуть ознайомитися 09 серпня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_7sp; А.