Справа № 559/3538/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Федорова Л.П.

при секретарі Федорук О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Дубно позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідачів: приватний нотаріус Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

В обгрнутування позову позивачка ОСОБА_9, в інтересах якої діяла ОСОБА_3, посилається на те, що її сестра ОСОБА_9 5 грудня 2013 року видала довіренність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на ім"я ОСОБА_4, ОСОБА_5 представляти її інтереси перед третіми особами щодо управління та розпорядження належним їй майном. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 21.10.2014 року її сестра ОСОБА_9 визнана недієздатною та їй призначено опікуна ОСОБА_10 ОСОБА_9 людина похилого віку, хворіє церебральним атеросклерозом, дисциляторною енцефалопатією 2 ступеня з астенічним та вестибулаторним синдромом, мнестичними порушеннями та іншими захворюваннями. Захворювання церебральний атеросклероз супроводжується низкою порушень психічної діяльності, змін особистості і розвитку вираженого недоумства: симптомами захворювання дисцикуляторна енцефелопатія 2 стадії є запаморочення, погана пам"ять, неуважність, нервозність, емоційна нестабільність, швидке виснаження, психічними відхиленнями, дані симптоми спостерігаються уже на протязі 4 років. Відповідачі перебували з ОСОБА_9 у дружніх відносинах, знали про її захворювання, тому, скориставшись тим, що у неї відбулося загострення хвороби, пообіцявши що будуть за нею доглядати, перконали її видати довіреність на них про розпорядження майном. ОСОБА_9 наміру продавати квартиру не мала, так як продовжувала у ній проживати і після того як відповідаачі продали квартиру. Квартира була її єдиним помешкання.

21.01.2014 року на підставі довіреності від 5.12.2013 року, ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу, та продала квартиру №26 по вул.Морозенка 79 в м.Дубно Рівненської області ОСОБА_6 Даний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_8

В судовому засіданні представник позивача позовні вииоги підтримав, дав пояснення згідно поданої заяви.

Відповідачі та їх представник позовні вимоги не визнали, свої доводи виклали у запереченні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, доводи представників та ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до слідуючого.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності належить квартира АДРЕСА_1.

05.12.2013 року ОСОБА_9 видала довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7, якою уповноважила ОСОБА_4, ОСОБА_5 представляти її інтереси перед третіми особами щодо управління і розпорядження належним їй майном.(а.с.13 ).

21.01.2014 року укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4, діюча від імені ОСОБА_9, продала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2. Даний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с.14).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 21.10.2014 року ОСОБА_9 визнано недієздатною та призначено опікуном ОСОБА_3 (а.с.15).

Під час ухвалення рішення, суд вирішує питання визначені у статті 214 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить визнати недійсним зазначені правочини з підстав вчинення їх в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Як роз"яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками передбачені законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов"язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст.203 ч.3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ст.225 ч.1 ЦК України, правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом іниших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання договору недійсним з цих підстав, здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так й інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення спірного договору вона не розуміла значення свіоїх дій і не могла керувати ними.

В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочинів особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину, суд призначав, відповідно до ст.145 ЦПК України, судово-психіатричну експртизу.

Відповідно до ст.202 ЦК України одностроннім правочином є дія однієї особи, яка може бути представлена однією або кількома особами.

В ст.244 ч.3 ЦК України зазначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем) безпосередньо третій особі.

З висновку судово-психіатричної експретизи встановлено, що ОСОБА_9 стрждала на судинне ураження головного мозку, неодноразово лікувалася в Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни з приводу дисциркулярної енцефалопатої 2-3 стадії, ще в 2010 році у неї фіксувалися мнестичні порушення, когнітивний дефіцит, у 2011 році - прогресуючий перебіг з вираженими порушеннями, когнітивні розлади. Можна відмітити значну прогредієнтність (наростання) захворювання ОСОБА_9 з 2010-2011 року по 2014 рік від мнестичних порушень до сформованої судинної деменції (недоумства). Для захворювання ОСОБА_9 нехарактерна періодичність в загостреннях, відповідно її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними може тільки необоротно погіршуватися від нездатності повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та втрати здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При такому діагнозі психічного розладу, який є у ОСОБА_9 (судинна деменція) - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду, ремісія неможлива. ОСОБА_9 у періоди з 1.12.2013 року по 5.12.2013 року; з 1.11.2013 року по 28.11.2013 року; з 20.01.2014 року по 31.01.2014 року; з 10.05.2014 року по 30.05.2014 року страждала на психічний розлад.

ОСОБА_9 у такі періоди з 1.11. по 28.11.2013 року; з 1.12. по 5.12.2013 року; з 20.01. по 31.01.2014 року; з 10.05. по 30.05.2014 року, не могла повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.163-167).

Висновок експертизи є лише одним з доказів у справі, йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини, покази свідків про поведінку особи, мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною ОСОБА_9 в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

З пояснення приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7 вбачається, що на час оформлення довіреності ОСОБА_9 була у адекватному стані, розуміла значення своїх дій, власноручно підписала договір. Психічний стан не викликав у нього ніяких сумнівів.

Відповідачі знали, що позивачка ОСОБА_9 хворіє, що неодноразово лікувалася, не повідомили нотаріуса який посвідчував довіреність про наявність у неї захворювання. Нотаріус об"єктивно не з"ясував ціїє обставини, відповідно до вимог ст.44 Закону України "Про нотаріат", якою визначається обсяг цивільної дієздатності фізичної особи, перевіряється повноваження представника фізичної особи, а також встановлюється намір сторін вчиняти правочин, ставиться під сумнів її цивільна дієздатність.

У відповідності до п.1 39 Інструкції, при посвідченні правочинів нотаріус з"ясовує обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які є учасниками правочинів, виходячи з того, що цивільна дієздатність фізичної особи визначається її здатністю своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а отже здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов"язки, самостійно їх виконувати та відповідати у разі їх невиконання. За п.6,7 п.39 Інструкції при з"ясуванні дієдзатності учасників правочинів у разі, якщо в нотаріуса виникає сумнів щодо віку або обсягу дієздатності учасників правочину, він вимагає відповідний документ, якщо в нотаріуса є підстави вважати, що хтось з учасників правочину страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, що істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а відомостей про визнання особи недієздатною чи обмежено дієздатною немає. Нотаріус відкладає вчинення правочину і з"ясовує чи є рішення суду про визнання особи недієздатною чи обмежено дієздатною.

З довіреності вбачається, що в ній відсутній запис нотаріуса, що ОСОБА_9 оголошувався текст довіреності, розтлумачувався її зміст, та роз"яснювалися наслідки видачі такої довіреності.

ОСОБА_9 іншим житлом забезпечена не була, мала похилий вік, тому укладення успорюваних договорів не відповідало її інтересам.

З пояснення свідка ОСОБА_11 встановлено, що вона знає ОСОБА_9 біля 10 років. ОСОБА_9 з 2013 року скаржилася на головокружіння. З 2012 року розповідала що її хочуть вбити, що до неї приходить "боженька", що в неї багато чоловіків закохувалися, навіть закохався артист.

З поснення свідка ОСОБА_12 встановлено, що занає ОСОБА_9 близько 10 років. З 2013 року вона була безпорадна, плутала фантазію з реальністю, не могла зосередится. Жила у полоні власних ілюзій.

Свідок ОСОБА_3, сестра ОСОБА_9, пояснила, що продовж 3 років у сестри відмічалися неадекватність у поведінці, говорила що вона є графського роду.

Свідок ОСОБА_13 дала пояснення, що ОСОБА_9 знає з 2010 року. З 2011 року в її поведінці відмічалася неадекватність, була забудькуватою.

Свідок ОСОБА_14 дала пояснення, що з кінця 2012 року ОСОБА_9 її не впізнавала, говорила що до неї хтось вночі приходить, шарудить ключами, намагається увійти в квартиру.

Свідок ОСОБА_15 дала пояснення, що з 2012 року ОСОБА_9 згадувала про боженьку, який говорить з нею. З жовтня 2013 року вона не могла зорієнтуватися у часі, плутала ранок з вечером. Говорила несенітниці, що вона закінчила консерваторію, має вищу освіту, її запрошують на роботу у Міністерство. З кінця листопада постійно розповідала, що ОСОБА_5 її любить, хоче з нею жити.

Свідок ОСОБА_16 дала пояснення, що знає ОСОБА_9 34 роки, в 2010-2011 роках у неї поведінка стала неадекватною, в 2013 році говорила, що виходить заміж, запрошувала подивитися на весільний одяг, який пошила собі сама. Спочатку 2014 року не впізнавала, кожен день з нею знайомилася.

Свідок ОСОБА_17 дала пояснення, що з вересня 2013 року у поведінці ОСОБА_9 стали в поведінці відбуватися зміни. Відмічалася забудьковатість, при відвідуванні працівників територіального центру любила говорити про чоловіків, що вона виходть заміж за генерала. В період з лютого-березня 2014 року плуталася в часі, перепитувала хто вони такі і що роблять. Погіршення стало відмічатися у травні 2014 року, коли перестала відвідувати територіальний центр, в розмові по стаціонарному телефоні говорила, що вона у госпіталі. Не впізнавала працівників територіального центру.

Свідок ОСОБА_18 дала пояснення, що знає ОСОБА_9 з 5.03.2007 року. З вересня 2013 року в неї почалися проблеми з пам"яттю. В грудні 2014 року стан погіршився, стала губитися в часі.

Свідок ОСОБА_19 дала пояснення, що вона працює дільничим лікарем- терапевтом. ОСОБА_9 знає з 1989 року. З 2012 року ОСОБА_9 стала заговорюватися, фантазувати.

Свідок ОСОБА_20 дала пояснення, що вона працює медичною сестрою територіального центру. Знає ОСОБА_9 з 2012 року. З осені 2013 року ОСОБА_9 стала забувати чи приймала ліки, скаржилася що в неї пропадають речі, хтось їх переставляє. Приносила старі листи, які писала власноруч, але розповідала, що їх пишуть її шанувальники. Розповідала історії про генералів, видатних діячів. Постійно говорила на тему кохання, привертала до себе увагу, вважала що є знаменитістю. З березня 2014 року відмічалися неадекватності у її поведінці, губилася в часі. В травні 2014 року перестала впізнавати.

З пояснення приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_8 встановлено, що 21 січня 2014 року нею було посвідчено договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ОСОБА_9 під час укладення договору купівлі-продажу вона не бачила. Але коли вона її побачила після того як був укладений договір купівлі-продажу, то вважає, що вона ніколи б не посвідчила договір купівлі- продажу. ОСОБА_9 була у хворобливому стані.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_9 страждала психічним розладом здров"я і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою визнати недійсною довіреність та договір купівлі-продажу як похідних від недійсної довіреності.

Покази свідка ОСОБА_21, який пояснив, що в червні 2014 року він відвідував ОСОБА_9 і бачив, що вона себе вела адекватно, не можуть бути прийняті судом до уваги, поскільки він відвідував хвору яка скаржилася на головні болі та тиск. Він міг і не звернути увагу на психіатричну хворбу ОСОБА_9

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 підтвердив, що підтримує висновок судово-психіатричної експертизи. Пояснив, що для судинної деменції не характерні порушення почерку. Судинна деменція є легкого, помірного та важкого ступеня. Для судинної деменції характерне потьмарення свідомості, ремісія не характерна. Керуючись ст.203,215,216,225 ЦК України.

В И Р І Ш И В:

Визнати недійсною довіреність на управління та розпорядження майном від 5.12.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на ім"я ОСОБА_9.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №26, яка знаходиться по вул.Морозенка будинок 79 в м.Дубно Рівненської області, укладений між ОСОБА_4, діючою від імені ОСОБА_9, та ОСОБА_6, посвідчений 21 січня 2014 року приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: