Єдиний унікальний номер 219/9075/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1970/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Будулуци М.С., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2016 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків відповідно до вимог ст.121 ЦПК України.

Ухвалою того ж суду від 22 вересня 2016 року позовна заява визнана неподаною і повернута позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду, посилається на її необґрунтованість. Вважає, що наданий ним витяг № 14278934 від 18 квітня 2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою м. Бахмут (Артемівськ), пров. 1-й Ушакова, 7 не потребує перереєстрації, та вказує що у м. Бахмут на теперішній час не існує бюро технічної інвентаризації.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про це свідчить його розписка про отримання судової повістки.

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка сторін в судове засідання, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Визнаючи позовну заяву ОСОБА_1 неподаною, суддя виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки, зазначені в ухвалі від 14 вересня 2016 року.

Проте такі висновки є помилковими.

Відповідно до ч.1ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі. Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації була залишена без руху, оскільки позивачем в порушення п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, суд вказав, що статтею 16 ЦК України передбачені певні способи захисту цивільних прав та інтересів з якими особа має право звернутися до суду, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органами що здійснюють реєстрацію є: виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

При цьому, згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, вимоги позивача щодо зняття відповідачки з реєстрації є не коректними, та такими, що не підпадають під вище перелічений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, у зв'язку з чим, позивачу пропонується уточнити позовні вимоги, зазначивши спосіб захисту його порушеного права у вигляді усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Також, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів позивачем надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на будинок, який розташований у м. Артемівську пров. 1-й Ушакова, 7. Вказаний витяг виданий 18.04.2007 року, тобто позивачу пропонується надати витяг про реєстрацію права власності на сьогоднішній день.

Проте, такі вимоги судді є безпідставними.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 2 своєї постанови від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Вимагаючи від позивача надання доказів під час вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду, суддя не врахував, що такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 130 ЦПК України суд з'ясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин під час попереднього судового засідання.

Крім того, ч. 1 ст. 131 ЦПК України передбачено, що сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Отже, вимога судді про надання позивачем певних доказів, що зазначені в його ухвалі від 14 вересня 2016 року, під час вирішення питання про відкриття провадження по справі - не ґрунтується на законі.

Апеляційний суд також зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги щодо предмету спору, викладені зрозуміло і не викликають непорозумінь. Тому претензії судді до позовної заяви ОСОБА_1 і його пропозиція подати позовну заяву іншого змісту з іншими вимогами, також є безпідставними.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Питання ж які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити,- суд відповідно до статті 214 ЦПК України вирішує під час ухвалення судового рішення.

За таких умов у судді не було передбачених законом підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху і в наступному для визнання її неподаною та повернення позивачу.

Ухвала суду є незаконною і у відповідності до статті 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2, 312, 314 ч.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду від 22 вересня 2016 року - скасувати. Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: