У Х В А Л А

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 7 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 766 680 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року та передачу справи на розгляду до суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 1046, 1047 та 1051 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня, 8 та 28 листопада 2012 року, 20 лютого 2013 року, 16 липня 2014 року, 30 березня 2016 року, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 2 липня 2014 року, 11 листопада 2015 року.

Заява ОСОБА_4 в частині посилання на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 2 липня 2014 року, 11 листопада 2015 року, як на приклади наявності підстави подання заяви про перегляд судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 лютого 2016 року відмовлено в допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року.

Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що ОСОБА_4 на підтвердження невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права посилалася на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 2 липня 2014 року, 11 листопада 2015 року.

Таким чином Верховним Судом України вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав.

Перевіривши доводи заявника в частині перегляду рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив зокрема з того, що укладення між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 договору позики підтверджується розпискою; доказів безгрошовості договору позики ОСОБА_4 не було надано; указаний договір в передбаченому законом порядку не оспорений і відповідач не виконав грошові зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2012 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що в ході розслідування кримінальної справи позивачем були дані пояснення згідно з якими відповідач не позичав у нього грошей.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2012 року, що надана заявником для порівняння, вказано, що з метою забезпечення домовленості щодо придбання відповідачем частки у статутному фонді, позивач та відповідач уклали договір позики, при цьому грошові кошти не передавалися.

Оскільки в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня та 8 листопада 2012 року, що надані заявником як приклади, правові висновки суду касаційної інстанції, указані в цих судових рішеннях, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами, то Верховний Суду України позбавлений можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року, 20 лютого 2013 року, 16 липня 2014 року, 30 березня 2016 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути заявнику.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за заявою ОСОБА_4 в частині перегляду рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Л.І. Охрімчук