АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 653/1043/16-ц Головуючий у І інстанції Хоменко В.Г.
Номер провадження 22-ц/791/1999/16 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

у березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що на підставі договору між сторонами від 09 березня 2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1800 гривень під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, свої зобовязання за кредитним договором не виконав, у позові поставлено питання про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості станом на 29 лютого 2016 року у розмірі 15921,52 гривні, яка складається з 1401,90 гривні заборгованості за кредитом, 10387,65 гривні заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 2897,61 гривні заборгованості по сплаті пені, 500 гривень штрафу в фіксованій частині та 734,36 гривні штрафу в процентній складовій.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 09 березня 2010 року у розмірі 11789,55 гривні, у відшкодування судових витрат 1378 гривень, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування в частині відмови у стягненні пені та штрафів та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову у повному обсязі з підстав, що у ньому зазначені, в обґрунтування скарги зазначено, що відмовляючи у стягненні неустойки (пені, штрафів) суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки за Умовами та правилами надання банківських послуг строк позовної давності становить 50 років, отже його пропущено не було, крім того судом першої інстанції не було враховано, що пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобовязання не буде виконано, її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення, право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушене право, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник банку наполягала на задоволенні скарги, пояснила, що до стягнення заявлена лише пеня, без комісії, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, апеляційну скаргу просив відхилити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09 березня 2010 року ОСОБА_2 було подано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої він отримав кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з щомісячним поверненням 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, Умовами передбачено відповідальність позичальника у випадку порушення ним обовязку щодо повернення суми кредиту у вигляді сплати пені та штрафу у фіксованій та процентній складовій. За розрахунком позивача, не спростованого відповідачем, заборгованість останнього за договором станом на 09 лютого 2016 року становить 15921,52 гривні з вказаними у позові складовими, останній платіж в погашення кредиту відповідач здійснив 27 серпня 2013 року, з позовом до суду позивач звернувся 30 березня 2016 року, відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, тим самим визнано обґрунтованість позовних вимог.

Відповідачем не заперечується факту отримання кредиту від позивача, обовязок по поверненню якого та сплати процентів за користування ним було порушено, тим самим порушено положення Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ст. ст. 1046, 525, 526, 599 ЦК України, наслідком такого порушення є відповідальність, передбачена вказаними Умовами та ст. 611 ЦК України.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку строк позовної давності відносно вимог Банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку становить 50 років, проте форма такої угоди не відповідає встановленій вище наведеними нормами матеріального права формі угоди про збільшення строку позовної давності, оскільки відповідачем не підписана, не містить посилання на збільшення строку позовної давності і його анкета-заява про надання кредиту, отже у даних правовідносинах належить застосовувати загальний строк позовної давності, визначений приведеними нормами ЦК України.

Статтею 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Правильно визначившись з пропуском строку позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення штрафу, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, отже пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано, її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення і позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені, право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права і обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, витрати по сплаті судового збору при її подачі у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України мають відшкодовуватися пропорційно задоволеній частині вимог.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення даної позовної вимоги в межах строку позовної давності в один рік, в решті рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року в частині відмови у стягненні пені скасувати.

Позовну вимогу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» пеню в розмірі 1200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 439,6 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_3

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_4

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1