Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Кадєтової О.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., СтупакО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 30 600 дол. США зі сплатою 15 % річних, із кінцевим терміном повернення до 23 січня 2015 року та цільовим призначенням - придбання автомобіля. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань у заставу передано автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1. 18 березня 2011 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2008 року. У зв'язку зі неналежним виконанням кредитних зобов'язань позивач 01 грудня 2014 року направив на адресу відповідача письмову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів. Оскільки відповідач у встановлений позивачем строк не повернув кредитні кошти, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив задовольнити позов.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року у розмірі 398 198 грн 92 коп. В іншій частині заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін).

Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що 29 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № CL-A00/020/2008, відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 30 600 доларів США з кінцевим терміном повернення до 23 січня 2015 року, зі сплатою 11,49 % річних.

18 березня 2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» продало (переуступило) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло всіх прав вимоги за кредитними договорами, включаючи права вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, процентів, штрафних санкцій.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 31 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 921 624 грн 95 коп., із яких: 12 569,25 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, що еквівалентно 198 198 грн 92 коп., а також 723 426 грн 03 коп. - пеня за невиконання умов кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29 січня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу № PСL-А00/020/2008, відповідно до якого в заставу передано легковий автомобіль «MitsubishiOutlander», д.н.з. НОМЕР_1.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06 грудня 2013 року задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2008 року № CL-A00/020/2008 у розмірі 343 370 грн 93 коп. звернуто стягнення на легковий автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції (далі - ВДВС Рожищенського РУЮ) від 14 березня 2014 року оголошено розшук вищевказаного автомобіля.

Разом із тим судом установлено, що п. п. 1.5.1, 1.5.1.1 ч. № 2 кредитного договору від 29 січня 2008 року № CL-A00/020/2008 передбачено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому цим договором проценти сплачуються одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений у графіку платежів.

Згідно з п. 1.9.1 ч. № 2 зазначеного кредитного договору, не зважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3 та ст. 3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі - вимога). При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

12 травня 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило позичальнику ОСОБА_3 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі (22 319,53 дол. США - за кредитом та 1 780,17 дол. США - за процентами за користування кредитом) протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги. Вказану вимогу ОСОБА_3 отримав особисто під розписку 12 травня 2011 року.

Таким чином, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, який настав для позичальника 11 червня 2011 року.

Крім того, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості суд установив, що грошові кошти на погашення кредитної заборгованості надходили до 31 травня 2013 року.

Разом із тим відповідно до відомостей, які містяться в довідці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 03 лютого 2015 року № 72, у період із 06 лютого 2012 року до 31 травня 2013 року кошти надходили від ПрАТ «УАСК «АСКА» як страхове відшкодування вигодонабувачу згідно із заявою ОСОБА_4, за наслідками ДТП, яка сталася 02 листопада 2011 року за участю автомобіля «MitsubishiOutlander», д.н.з. НОМЕР_1.

Суд установив, що останній платіж безпосередньо на погашення кредитної заборгованості надійшов 08 листопада 2011 року.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду, що перебіг строку позовної давності за позовом про стягнення із позичальника у повному обсязі заборгованості за тілом кредиту розпочався 11 червня 2011 року, який перервався на підставі ч. 2 ст. 264 ЦК України пред'явленням кредитором 17 травня 2013 року позову про стягнення заборгованості до субсидіарного боржника - майнового поручителя ОСОБА_4, а із позовом про стягнення заборгованості із позичальника ОСОБА_3 кредитор звернувся до суду 05 січня 2015 року, тому відсутні підстави для відмови в задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3 не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором від 29 січня 2008 року щодо повернення кредиту та процентів, унаслідок чого станом на 31 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 921 624 грн 95 коп.

Враховуючи, що сума пені перевищує розмір основної заборгованості, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України суд дійшов висновку про зменшення розміру пені до 200 тис. грн.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги про різний розмір заборгованості за тілом кредиту, визначений у рішеннях Рожищенського районного суду Волинської області від 06 грудня 2013 року та від 13 травня 2015 року, зазначивши, що позичальник отримував кредитні кошти в іноземній валюті, а заборгованість у рішенні суду від 06 грудня 2013 року визначена станом на 29 грудня 2012 року, а в рішенні суду від 13 травня 2015 року - станом на 31 грудня 2014 року.

На спростування доводів апеляційної скарги відповідача щодо неправильного розподілу судових витрат апеляційний суд правильно зазначив, що витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка б підлягала задоволенню, якби судом не було зменшено розмір неустойки.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: О.В. Кадєтова

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак