АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року та на додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання,-

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що від спільного життя з відповідачем, вони мають повнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які продовжують навчання у вищому учбовому закладі. Позивач зазначає, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньок та не несе додаткових витрат, які пов'язані з їх навчанням.Уточнивши письмово позовні вимоги, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок в твердій грошовій сумі в розмірі 1000.00 грн., тобто по 500.00 грн. на утримання кожної, а також стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат на оплату навчання доньок в сумі 18850.00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_5, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 500.00 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 17 листопада 2015 року та до 30 червня 2018 року, та на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 500.00 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 17 листопада 2015 року та до 30 червня 2018 року.Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1/2 частину додаткових витрат на оплату навчання доньок в сумі 18850 (вісімнадцять тисяч вісімсот пятдесят) гривень.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_4 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення в частині стягнення з нього додаткових витрат на оплату навчання доньок в сумі 18500 грн., і в задоволенні цих вимог відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі в період з 14.09.1996 року по 02.03.2011 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Від спільного життя вони мають двох повнолітніх доньок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5).

Доньки навчаються в Державному вищому навчальному закладі "Національний гірничий університет", на другому курсі факультету "Менеджмент", за контрактом, передбачене закінчення навчання 30.06.2018 року (а.с.11, 12).

Позивачем було укладено відповідні договори з навчальним закладом на навчання доньок від 14.08.2014 року №6274/ІЕ-14 та №6275/ІЕ-14 (а.с.6, 8), від 18.08.2015 року №6274/ІЕ-14 та №6275/ІЕ-14 (а.с.7, 9). Та додаткові договори №6275/ІЕ-14 від 18.09.2015 року (а.с.29, 35).

За навчання доньок в Університеті та проживання в гуртожитку позивачем було сплачено 37700.00 грн., що підтверджується відповідними чеками банківської установи (а.с.27, 28, 30, 31, 32, 33, 34, 36, 38, 39, 40, 41, 42, 44).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітніх доньок на час їх навчання та на компенсування 1/2 частини витрат, які вона понесла, оплативши їх навчання та проживання в гуртожитку.

Але з таким висновком погодитись неможливо в повному обсязі з наступних підстав.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати, суд першої інстанції не врахував те, що матеріальна допомога на додаткові витрати не є обовязком.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, на яку посилається позивач, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений розділом 16 СК України, в зазначеній главі не міститься норми про обов'язок батьків нести додаткові витрати.

Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені ст. 185 СК України, яка міститься у главі 15 СК України та поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків з утримання неповнолітніх дітей, а тому її правила не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітньою дочкою та її батьком.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не визначився в достатній мірі з характером правовідносин, які виникли між сторонами та правовими нормами, що підлягали до застосування, в даному випадку, не дав належної оцінки доказам по справі та зробив невірний висновок про задоволення позову в частині стягнення додаткових витрати на дітей.

Суд першої інстанції, вирішивши спір щодо стягнення аліментів у звязку з навчанням доньок, який регулюється розділом 16 СК України, помилково стягнув додаткові витрати.

Між тим, вирішуючи питання щодо стягнення ? чатини додаткових витрат, суд не навів розрахунку зазначених витрат та період понесення цих витрат.

Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на повнолітніх доньок, які продовжують навчання.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року не оскаржено, тому апеляційним судом не переглядається.

Таким чином, апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання доньок скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні зазначених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1/2 частину додаткових витрат на оплату навчання доньок в сумі 18850 (вісімнадцять тисяч вісімсот пятдесят) гривень, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: