Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 328/2066/15Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.В.
Пр. № 22-ц/778/4043/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №018-0065 84/12-0093 8-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту від 03.03.2012 року станом на 18 вересня 2014 року у розмірі 13885,58 грн., яка складається із простроченої заборгованості по кредиту 3130,42 грн., нарахованих відсотків 3310,95 грн., нарахованих відсотків на прострочену заборгованість 3233,78 грн., пені 4210,43 грн., від сплати якої на користь Банку у добровільному порядку відповідач ухиляється, а також понесені Банком судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн. та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 924,00 грн.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року (а.с. 78-82) позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку суму заборгованості за договором №018-0065 84/12-0093 8-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту від 03.03.2012 року в сумі 13885,58 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 924,00 грн.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 25 липня 2016 року (а.с. 111-112) заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.120-125) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові Банку відмовити повністю.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с. 138) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача було відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 144-145).

Банк поштою подав апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у матеріали цієї справи (а.с. 150-157).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 01 листопада 2016 року було розпочато по суті за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у справі, заслухано доповідь судді-доповідача, досліджено матеріали справи та оголошено перерву.

Оскільки, на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості заочного рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с.175) у Банку було витребувано інформацію:

-чи були враховані Банком при розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за договором № 018-0065 84/12-0093 8-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту від 03.03.2012 року станом на 18 вересня 2014 року у розмірі 13885,58 грн., яка складається із простроченої заборгованості по кредиту 3130,42 грн., нарахованих відсотків 3310,95 грн., нарахованих відсотків на прострочену заборгованість 3233,78 грн., пені 4210,43 грн., здійснені останнім платежі згідно квитанції 03.04.2012, 24.04.2012, 03.05.2012, 01.06.2012, 08.06.2012, 12.10.2012, 01.11.2012 року (копії додаються);

-детальний розрахунок заборгованості (у тому числі у вигляді пені) ОСОБА_2 за договором №018-0065 84/12-0093 8-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту від 03.03.2012 року станом на 18 вересня 2014 року з урахуванням заяви останнього про застосування строків позовної давності, тобто в межах строків позовної давності.

05 грудня 2016 року Банк поштою надав апеляційному суду для долучення до матеріалів цієї справи на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду письмові пояснення (а.с. 123-129), за якими пеня у розмірі 4210,43 грн. обмежується 12 місяцями, розрахунок заборгованості за кредитним договором зроблено станом на 18.09.2014 року; в розрахунку заборгованості, який надано Банком до позовної заяви враховані сплачені відповідачем суми згідно квитанцій від 03.04.2012 року, 24.04.2012 року 03.05.2012 року, 01.06.2012 року, 08.06.2012 року, 01.11.2012 року у розмірі 1450 грн. (окрім суми у розмірі 20,00 грн. згідно квитанції від 12.10.2012 року, з якої призначення платежу вказано поповнення іншої платіжної карти ніж у інших копіях квитанцій, наданих ОСОБА_2В.).

У судове засідання, призначене апеляційним судом у цій справі на 20 грудня 2016 року, представник Банку (позивача) та відповідач ОСОБА_2 повторно не зявились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, Банк через свого представника електронною поштою (а.с.130-133) та відповідач ОСОБА_2 поштою (а.с. 128-129) подали апеляційному суду заяви про розгляд цієї справи апеляційним судом без їх участі.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів на підставі ст. 305 ч.2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у цій справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 10-11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, та виходив із доведеності позову Банку у цій справі.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, які оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 03.03.2012 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір №015-Z/013762 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue.

При укладенні умов зобов'язання, викладені у п. п. 1.1 - 1.2 даного договору, сторони домовились, що метою даного договору є відкриття на ім'я Позичальника карткового рахунку, видача платіжної карти та її обслуговування, покладене на Банк.

Банк свої зобов'язання виконав, на ім'я позичальника відкрито картковий рахунок№9980001 та емітовано (видано) відповідну платіжну картку №800404 про що отримано відповідну розписку позичальника.

Відповідно до умов договору Банк має безумовні права по зупинці або призупинці дії персональної (електронної) карти, визначені у п. 3.2.1.; невід'ємне право, при виникненні та непогашенні позичальником у визначені даним договором строків несанкціонованого овердрафту, - в односторонньому порядку розірвати зазначений договір, визначене п. 3.2.3. та погашати заборгованість за інший рахунок позичальника, на що отримано відповідний дозвіл самого Відповідача, регламентований п. 2.10.

Керуючись розділами 3 та 4 зазначеного договору, банк та позичальник обумовили відповідальність за невиконання своїх обов'язків, акцентуючи при цьому увагу на виконанні Банком умов на обслуговування карткового рахунку, електронної платіжної карти, технічної підтримки, безперешкодного доступу позичальника до відкритого рахунка та гарантування Банком якісного обслуговування в межах досягнутих домовленостей. Позичальник в свою чергу, підписанням договору підтвердив та гарантував відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання умов договору, повну відповідальність за операції з платіжною картою, визначених у п. п. 5.1.1, 5.1.2., та безумовну відповідальність за виникнення несанкціонованого овердрафту, визначену пунктами 5.1.3. та 5.1.4.

03.03.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №018-006584/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту.

Згідно п.2.1. кредитного договору банк відкриває на картковий рахунок позичальника на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue №800404 в умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 3433,00 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі процентної ставки 48 % річних, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 04.03.2014 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, протягом періоду кредитування, починаючи з 03.03.2012 року і закінчуючи кінцевою датою терміну дії відновлюваної кредитної лінії, тобто до 04.03.2014 року кредитний ліміт, зазначений в п. 2.1. договору, щомісяця в день нарахування процентів, зменшується рівними частинами на суму кожного зменшення, відповідно до графіку.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору відповідач уповноважує Банк списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з картрахунку Відповідача та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами, у тому числі й при настанні строків повернення кредиту та процентів, відповідно до кредитного договору.

Нарахування процентів проводиться щомісяця, один раз в місяць, у день нарахування процентів на залишок заборгованості позичальника за період з попереднього по поточний день нарахування процентів по методу факт/360 (п. 4.2. кредитного договору).

Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитним ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці - щомісяця, один раз на місяць, у день нарахування процентів, на залишок заборгованості. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними ресурсами в період з попереднього по поточний день нарахування процентів.

Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше терміну повернення кредитних ресурсів.

За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, відповідно до п. З.2., 4.3., 4.4 кредитного договору Позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 60% річних з простроченої суми за кожен день прострочення (п. 6.1. кредитного договору).

Банк виконав зобов'язання за договором-1 та кредитним договором, випустивши платіжну картку Visa Elektron Instant Issue №800404 та відкривши на неї ліміт овердрафту у сумі 3433,00 грн.

Відповідач скористався кредитними коштами, але не виконує свої зобов'язання в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що станом на 18.09.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед Банком складає 13885,58 грн. з яких: прострочена заборгованість по кредиту 3130,42 грн.; нараховані відсотки - 3310,95 грн.; нараховані відсотки на прострочену заборгованість - 3233,78 грн.; пеня за порушення сплати кредиту - 4210,43 грн.(розрахунок а.с.15).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Ст. 525 ЦК України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК.

В силу вимог ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, Банку має право вимагати дострокового повернення в повному обсязі коштів, виданих у рамках кредитної лінії, і виконання всіх зобов'язань за договором у випадках: Позичальник надав Банку підроблені документи або документи, що містять неправдиві відомості; Позичальник в період дії кредитного договору порушував його умови ( несвоєчасно або в неповному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та процентами, відповідно до умов договору; не надав Банку будь-які документи, надання яких передбачено п.2.1.,1, 3.2., 4.З., 4.4. кредитного договору; не повідомив Банк про факти, встановлені в п.5.3. Договору); Позичальник на вимогу Банку не сплатив неустойку (штраф, пеню); Позичальник в період дії кредитного договору припускався порушень договірних зобов'язань перед банком по будь-яких інших договорах; на підставі наданих Позичальником або інших документів, а також отриманої Банком інформації можна зробити обґрунтований висновок про погіршення фінансового стану Позичальника відносно його стану на момент укладання договору тощо.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що позов Банку у цій справі доведений, вимоги базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач належним чином не виконував покладені на нього за договором зобов'язання, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості на загальну суму 13885,58 грн.

Суд першої інстанції розглянув дану повно, всебічно, з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, які належним чином оцінив.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення відповідача ОСОБА_2 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі при розгляді судом першої інстанції його заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду у цій справі та зокрема розміру його заборгованості перед Банком за вищезазначеним кредитним договором.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Всі платежі ОСОБА_2 Банком при розрахунку заборгованості за вищезазначеним кредитним договором були враховані, заборгованість Банком розрахована в межах строку позовної давності, який просив застосувати відповідач у цій справі, у тому числі пеня обмежується 12 місяцями, що підтверджується також додатковими доказами (а.с. 123-129), наданими Банком апеляційному суду на виконання ухвали апеляційного суду (а.с.175),та які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі як докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України.

Крім того, із матеріалів цієї справи вбачається, що ОСОБА_2 вчинялись дії, що свідчать про визнання ним свого боргу та переривали позовну давність (добровільні проплати ОСОБА_2, які перевищують щомісячні нарахування а.с.124).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі при вирішенні позовних вимог Банку про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором по суті відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 був повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду цієї справи на дати судових засідань у цій справі з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині підстав для скасування заочного рішення у цій справі, які виходять за межі доводів заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі (а.с. 97-100), апеляційним судом до уваги не приймаються.

Оскільки, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції у цій справі в межах матеріалів та доказів, які були наявні у матеріалах цієї справи під час вирішення останнім заяви ОСОБА_2 про перегляд цього заочного рішення.

Посилання ОСОБА_2 в обґрунтування підстав для скасування рішення суду на те, що строк виконання зобовязання збіг 04.03.2014 року не приймаються апеляційним судом до уваги.

Оскільки, в силу вимог ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 в частині розміру стягнутої з нього на користь Банку заборгованості за вищезазначеним кредитним договором є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача, висловлену ним у цій справі, та яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує також питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що Банком при подачі вищезазначеної позовної заяви було понесено судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн. (платіжне доручення а.с. 1), тому у разі задоволенні цього позову за рішенням суду у цій справі останній в силу вимог ст. 88 ЦПК України має право на їх компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_2

Проте, суд першої інстанції помилково вважав, що з відповідача ОСОБА_2 на користь Банку підлягають стягненню також понесені Банком судові витрати в розмірі 924,00 грн. (а.с.75-76), повязані двічі з публікацією Банком в пресі оголошення про виклик відповідача у судові засідання у цій справі.

Оскільки, хоча дійсно в силу вимог ст.79 ч. 3 ЦПК України до судових витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, та останні дійсно Банком були понесені у цій справі (а.с.75-76).

Проте, в силу вимог ст. 74 ч. 9 ЦПК України лише відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі.

Як вбачається із наявної у цій справі інформації Токмацького РВ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 03.07.2015 року (а.с.51), суду першої інстанції на час розгляду цієї справи було відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2, а саме: Донецька область Старобешевський район с. Стила вул. Шевченка, 38.

Згідно із ст. 77 ч. 1 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи; у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ч.1).

Відповідач ОСОБА_2 не повинний компенсувати судові витрати Банку, повязані з публікацією в пресі оголошення про його виклик (а.с. 68-69, 73-76), які понесені не в силу вимог цивільного процесуального закону, а через те, що у період розгляду цієї справи судом першої інстанції з травня 2015 року УДППЗ «Укрпошта» не здійснювала пересилання пошти (судових повісток) у населені пункти Старобешівського району Донецької області України у звязку із проведенням антитерористичної операції в останній (інформація а.с.134-135, яка була відсутня у матеріалах цієї справи на час розгляду цієї справи судом першої інстанції, але яку апеляційний суд може прийняти та приймає до уваги в силу вимог ст. ст. 10 ч. 4, 303 ч.2 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково; заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року у цій справі слід змінити, виключивши із числа стягнутих з ОСОБА_2 на користь Банку судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 924,00 грн.; в решті заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, у разі задоволення апеляційної скарги відповідача лише частково при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію за рахунок Банку судових витрат у вигляді судового збору 267,96 грн. (а.с.119), понесених ним при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року у цій справі змінити, виключивши із числа стягнутих з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 924,00 грн.

В решті заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_3ОСОБА_4