ухвала

іменем україни

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Харківського національного медичного університету про стягнення середньомісячної заробітної плати за неправильно оформлену трудову книжку та несвоєчасно виплачені розрахункові кошти, повернення вирахуваних профспілкових внесків, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що у 2008 році після закінчення Київського медичного коледжу вступила до Харківського національного медичного університету на платну форму навчання.

Через один рік і два місяці, у зв'язку з несплатою за навчання, їй була надана академічна відпустка та запропонована посада лаборанта, на якій вона працювала майже п'ять років.

У 2014 році позивача змусили написати заяву про звільнення з роботи. При цьому, трудова книжка належним чином не була оформлена, що встановлено рішенням Рівненського міського суду у справі № 569/527/15-ц.

Звільнення з роботи відбулося 18 липня 2014 року, а на наступний день була видана трудова книжка. Разом з тим, розрахунок позивач отримала у ПАТ «Укрексімбанк» на два тижні пізніше. Вважає, що у зв'язку з порушенням її права на своєчасне отримання заробітної плати вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати належної їй заробітної плати по день фактичного розрахунку.

За викладених обставин просила суд стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за неправильно оформлену трудову книжку та за несвоєчасно виплачені розрахункові кошти, повернути вирахувані профспілкові внески, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про виплату їй середньої заробітної плати за час затримки виплати розрахункових коштів при звільненні відмовлено у зв'язку з пропуском установленого строку.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 в прибуток держави 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року змінено в частині розподілу судових витрат.

Виключено із резолютивної частини рішення третій абзац, яким стягнуто з ОСОБА_4 в прибуток держави 243 гривні 60 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишено без змін.,

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року, у частині, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову про виплату середньомісячної заробітної плати за час затримки виплати розрахункових коштів при звільненні, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, передбачений ст. 233 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про повернення вирахуваних коштів (профспілкових внесків) без відповідних підстав, суди попередніх інстанцій виходили з того, що матеріали справи містять заяву ОСОБА_4 про відрахування з неї членських профспілкових внесків відповідно до положень ч. 3 ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Позивач мала право й можливість написати заяву про вихід з членів профспілки, припинення настає після подання заяви та прийняття рішення профкомом первинної профспілкової організації, а отже і припинення відрахувань членських профспілкових внесків з часу прийняття рішення, але позивача цих дій не вчинила.

Доводи касаційної скарги щодо надання відповідачем підроблених документів: заяви про звільнення із підробленим записом про ознайомлення позивача із наказом про звільнення, заяви на сплату профспілкових внесків спростовуються матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року у частині, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко О.М. Ситнік