справа 423/1658/15-ц
провадження 2о/423/2/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі

головуючої - судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Жилякової Л.М.,

представника заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, про встановлення факту смерті особи в певний час,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з вищеназваною заявою, посилаючись на те, що постійно проживала разом з матірю ОСОБА_3 у АДРЕСА_1. Після початку антитерористичної операції не мала можливості виїхати з м.Антрацит, який опинився на території, що не контролюється органами державної влади, оскільки мати хворіла. 22 травня 2015 року її матір ОСОБА_3, померла у смт.В ОСОБА_4 м.Антрацита Луганської області, про що вона отримала лікарське свідоцтво №48 від 22.05.2015, видане комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Антрацитівської міської ради. Після смерті матері стала проживати та зареєстрована як тимчасово переміщена особа у м.Гірське Попаснянського району Луганської області, вул. Гірничорятувальна, 12. Відділом ДРАЦС їй відмовлено у реєстрації смерті матері через видачу лікарського свідоцтва про смерть установою, яка знаходиться на території, що тимчасово не контролюється органами державної влади. Просила суд встановити факт смерті 22 травня 2015 року у смт. В.Нагольчик м.Антрацит Луганської області ОСОБА_3, яка народилась 17 вересня 1934 року у с-щі Комишуваха Попаснянського району Луганської області. Встановлення факту смерті заявниці необхідно для отримання допомоги на поховання та реалізації спадкових прав.

Заявниця у судове засідання не зявилась, надавши повноваження на представництво інтересів у суді представнику ОСОБА_1

Представник заявниці в судовому засіданні заяву підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у заяві.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини незявлення не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У судовому засіданні з копії паспорту (а.с.6) встановлено, що ОСОБА_3, яка народилась 17 вересня 1934 року у с-щі Комишуваха Попаснянського району Луганської області, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 є матірю заявниці, постійне місце проживання якої також зареєстроване у ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії паспорту (а.с.4-5), копії свідоцтва про народження та довідки про одруження (а.с.8,9).

На цей час місце перебування заявниці зареєстровано у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО від 07.08.2015 №7466 (а.с.7).

ОСОБА_3 померла 22 травня 2015 року у смт В.Нагольчик м.Антрацит Луганської області.

Зазначене підтверджується показами свідка ОСОБА_5, яка у судовому засіданні пояснила, що є онукою ОСОБА_3, та у травні 2015 року за викликом матері поїхала до м.Антрациту Луганської області, так як бабусі стало гірше. 20 травня 2015 року вона зі співмешканцем приїхала у м. Антрацит, а 22 травня 2015 року бабуся померла. Поховали її у смт В.Нагольчик міста Антрацит.

Окрім того, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_3 померла 22 травня 2015 року у смт В.Нагольчик міста Антрацит, пояснивши, що є співмешканцем ОСОБА_5, та у травні 2015 року разом з нею їздив до м.Антрацит, бо її бабуся була при смерті. Вони були в м.Антрациті, коли бабуся померла.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що є хрещеником ОСОБА_3. 22 травня 2015 року йому зателефонувала ОСОБА_2, яку знає з дитинства, та повідомила, що її мати ОСОБА_3 померла у м.Антрацит Луганської області. Він не зміг поїхати на поховання хрещеної, бо не мав дозвільних документів на перетин лінії розмежування.

Встановлені судом вищезазначені факти відповідають відомостям, викладеним у лікарському свідоцтві про смерть №48 від 22.05.2015, виданому комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Антрацитівської міської ради (а.с.10). З довідки про причину смерті, доданої до лікарського свідоцтва, вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 є хронічна серцева недостатність ІІБ-ІІІ, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця.

При цьому, суд зазначає, що дане лікарське свідоцтво не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті особи, оскільки не відповідає вимогам Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, так як видане неправомочною установою.

Отже, заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть матері у передбаченому законодавством порядку.

Разом з тим, суд вважає можливим врахувати лікарське свідоцтво як доказ факту смерті ОСОБА_3 у сукупності з іншими дослідженими судом доказами, враховуючи вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

З огляду на викладене, аналізуючи та оцінюючи наведені вище докази у сукупності, суд доходить висновку про підтвердження факту смерті ОСОБА_3 22 травня 2015 року у смт В.Нагольчик міста Антрацит Луганської області через хронічну серцеву недостатність ІІБ-ІІІ, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічну хворобу серця.

Встановлення даного факту заявниці необхідно для отримання допомоги на поховання та реалізації спадкових прав як спадкоємця за законом першої черги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті 22 травня 2015 року у селищі міського типу ОСОБА_4 міста Антрацит Луганської області ОСОБА_3, яка народилась 17 вересня 1934 року у с-щі Комишуваха Попаснянського району Луганської області, зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_3, причина смерті: хронічна серцева недостатність ІІБ-ІІІ, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя І.В. Лизенко