Провадження № 2-з/201/30/2016
У Х В А Л А

про забезпечення позову

місто Дніпропетровськ

14 червня 2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал» про стягнення заборгованості.

29 грудня 2015 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій з урахуванням уточнень, просив накласти арешт на квартиру № 120 у секції 3 будинку № 28 по вулиці Рогальова у м. Дніпропетровську, яка на праві власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал» та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності.

Ухвалою Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 04 січня 2016 року заяву позивача задоволено та накладено арешт на майно відповідача в межах заявлених вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 скасовано ухвалу Жовтневого районного суду від 04 січня 2016 року та передано питання на новий розгляд.

При вивчені заяви виявлено порушення заявником ст.ст.151,152 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що позивачем не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме у формі накладення арешту та заборони вчиняти дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності, що унеможливлює застосування вказаних заходів забезпечення позову.

Враховуючи положення ст. ст. 151, 152 ЦПК України та зазначені розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд не находить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, на яке позивач просить накласти арешт.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал» про стягнення заборгованості.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Батманова