Ухвала

іменем україни

01 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 мотивуючи свої вимог тим, що 01 червня 2009 року він позичив відповідачам під розписку 8 000 доларів США з умовою повернути кошти на вимогу.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 частково задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно на його користь борг в сумі 63 760,89 грн та судові витрати в розмірі 637,60 грн та 120,00 грн, в рівних частинах, з кожного окремо.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2013 року заочне рішення від 05 лютого 2013 року змінено, і стягнуто з відповідачів на користь позивача борг в сумі 75 351,94 грн, а також судовий збір по 251,17 грн та витрати з інформаційно-технічного забезпечення по 40 грн з кожного.

Крім того, рішенням Комінтернівський районний суд м. Харкова від 19 вересня 2014 року солідарно стягнуто з відповідачів на користь позивача проценти за користування позиченими коштами в сумі 8 638,09 грн та судовий збір в сумі 86,38 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року змінене рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2014 року і додатково стягнуто з відповідачів на користь позивача три проценти річних за період з 15 січня 2013 року по 09 липня 2014 року в сумі 4 199,39 грн та витрати по сплаті судового збору по 52,79 з кожного. В іншій частині рішення від 19 вересня 2014 року залишене без змін.

У зв'язку із тим, що відповідачі й надалі не виконують узятих на себе зобов'язань, позивач вважає, що позикові правовідносини сторін не припинилися і просить стягнути з відповідачів проценти за користування позиченими й не повернутими коштами, а також три проценти річних за період, що не охоплений попередніми судовими рішеннями з моменту подання попереднього позову 09 липня 2014 року по день звернення в суд 04 червня 2015 року та витрати за надання правової допомоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 гривневий еквівалент відсотків за користування позиченими коштами за період з 09 липня 2014 року по 04 червня 2015 року в сумі 31 354,48 грн та гривневий еквівалент трьох відсотків річних за період з 09 липня 2014 року по 04 червня 2015 року в сумі 5 142,42 грн, а всього 36 496,90 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положення ст. ст. 526, 30, 536, 599, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що незважаючи на обов'язковість судових рішень, визначений судовими рішеннями гривневий еквівалент заборгованості за розпискою відповідачами позивачеві не сплачений, примусове стягнення боргу за виконавчими листами належним чином не проведене, виконавче провадження триває. Боргові правовідносини між сторонами тривають, вони не припиненні у зв'язку із невиконанням відповідачами боргових зобов'язань та рішень суду щодо стягнення боргу, а тому, відповідачі продовжують нести цивільну відповідальність перед позивачем, передбачену законом.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами та трьох відсотків річних.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ