Справа № 198/594/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

21.09.2016 року суддя Юр"ївського районного суду Дніпропетровської області Маренич С.О., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» Павлоградського району електричних мереж м. Павлоград Дніпропетровської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану електроенергію, інфляційних втрат та 3 % річних,

В с т а н о в и в:

заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за використану електроенергію в сумі 1 756, 85 грв., з урахуванням 3 % річних в сумі 105, 70 грв. та індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 1 162, 52 грв., а також судових витрат в розмірі 689, 00 грв..

Розглянувши дану заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити з огляду на наступне:

- так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України - суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно п. 13 постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Судом встановлено, що в заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що заборгованість боржника ОСОБА_1 за використану електричну енергію в сумі 1 756, 85 грв. виникла в період з 01.09.2014 року по 01.09.2015 року (ас. 2).

Разом з тим, з довідки про розмір платежів вбачається, що така заборгованість виникла в період з вересня 2014 року по вересень 2016 року включно (ас. 4).

До заяви про видачу судового наказу додано копію договору № 4401104 на підставі якого предявлено вимогу про стягнення боргу, однак, як вбачається вказаний договір про користування електричною енергією було укладено між сторонами 10.11.2014 року (ас. 3). Тобто, за період з 01.09.2014 року по 10.11.2014 року заявник договору про надання послуг з електропостачання не надав, як і інших доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг боржником.

До заяви не додані документи, що чітко підтверджують розрахунок інфляційних нарахувань та 3 % річних (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), який би не потребував додаткової оцінки та перевірки.

Окрім того, розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних не підписаний заявником, при цьому документів, які б підтверджували повноваження саме юрисконсульта складати та підписувати такі розрахунки до матеріалів заяви не додано, у звязку з чим правильність таких розрахунків викликає сумнів.

Оскільки заявником не надані документи, що чітко підтверджують розрахунок заборгованості за спожиту електроенергію , з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, які б не викликали сумнівів у правильності та безспірності розрахунків ( у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), період, за який виникла заборгованість зазначений в заяві про видачу судового наказу (з 01.09.2014 року по 01.09.2015 року) та довідці про розмір платежів (з вересня 2014 року по вересень 2016 року) є різним, а окрім того, відсутні належні докази щодо фактичного використання боржником електроенергії в період з 01.09.2014 року по 10.11.2014 року , приходжу до висновку, що з поданих документів вбачається наявність спору про право.

За таких обставин, у прийнятті заяви про видачу судового наказу по даній справі слід відмовити в звязку з наявністю спору про право.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100, ст. 101, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» Павлоградського району електричних мереж м. Павлоград Дніпропетровської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану електроенергію, інфляційних втрат та 3 % річних.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.О.Маренич