Справа № 740/3585/16-ц
Провадження № 2/740/1177/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

встановила:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком №4 по вул.Широка в с.Богданівка Ніжинського району Чернігівської області та зняти їх з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 липня 2015 року вона є власником даного житлового будинку, в якому зареєстровані вона та її батьки: ОСОБА_4О, ОСОБА_5, а також ОСОБА_2, ОСОБА_3, де останні є чоловіком та сином колишньої власниці будинку.

При уладенні договору кіпівлі-продажу від 16.07.2015 в пункті 16 зазначено, що вони мають знятися з реєстраційного обліку до 31.07.2015, але ця умова не була виконана. На її усні прохання також не було ніякої відповіді.

Позивач посилається на ст.391 ЦК України, яка зазначає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, та на ч.2 ст.405 ЦК України, яка передбачає, що член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, а оскільки відповідачі не проживають в її будинку понад один рік, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловою площею.

Сторони в судове засідання не зявилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідачі і про визнання позову, у звязку з чим вбачається можливість врегулювання спору і суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником буд.4 по вул.Широка в с.Богданівка Ніжинського району Чернігівської області, що підтверджується витягом, індексний номер №40728537 від 16.07.2015 про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору кіпівлі продажу житлового будинку від 16 липня 2015 року (а.с.7).

З будинкової книги вбачається зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - з 07 липня 2012 року та ОСОБА_3 - з 15 квітня 2010 року (а.с.10).

Відповідно до довідки Перемозької сільської ради №647 від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в будинку №4 по вул.Широка в с.Богданівка зареєстровані, але не проживають (а.с.5).

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Докази на підтвердження договірних відносин сторін щодо користування даним будинком відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 понад один рік, тому вони втратили право користування цим житлом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11. Із врахуванням вирішення питання про право користування відповідачами жилим приміщенням підстави для задоволення позову в частині зняття відповідачів з реєстрації місця проживання в судовому засіданні не є передчасними.

До компетенції суду не входить реєстрація або зняття осіб з реєстрації і орган реєстрації не є відповідачем по даній справі, тому позовні вимоги в частині зняття відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягають, а це питання вирішується після набрання рішенням суду законної сили органами реєстрації в позасудовому порядку.

Керуючись ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 212-215, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратив право користування житловим примішенням - житловим будинком №4 по вулиці Широка в с.Богданівка Ніжинського району Чернігівської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.