Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1545/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.08.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Кривохижі В.І., Сукач Т.О.

за участі секретаря Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ, усунення перешкод в користуванні майном, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 року та додаткове рішення цього суду від 20 травня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та з урахуванням збільшення позовних вимог (т.1 а.с.224-225) просив визнати житлову квартиру № 8, разом з господарськими спорудами, яка знаходиться в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка, 48-а, спільним майном подружжя та визнати за ним право власності на ? частину зазначеної квартири з господарськими спорудами, а також усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом його вселення.

Зазначав, що в період перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі в 1999 році придбали спірну квартиру з господарськими спорудами гаражем та сараєм за 20000 доларів США.

15.08.2014 року шлюб між ними розірвано в установленому законом порядку і з 04.10.2014 року відповідач змінила замки на вхідних дверях квартири та відмовилася пускати його чим чинить перешкоди у користуванні житлом.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку вказаної квартири.

Зазначала, що перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі з 27.12.1995 року який розірвано 16.09.2014 року.

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі 11 грудня 1999 року вони придбали спірну квартиру, ринкова вартість якої станом на грудень 2014 року становить 244800 грн.

В порядку поділу майна вона сплатила позивачу його частку у спільному майні подружжя в сумі 10000 доларів США, на підтвердження чого 30.09.2014 року ОСОБА_2 написав розписку, а тому його право власності на частину спірної квартири підлягає припиненню.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 частково.

Суд визнав житлову квартиру №8, яка знаходиться в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка, 48-а, спільним майном подружжя та визнав за ОСОБА_2 право власності на ? частину двокімнатної житлової квартири № 8, яка знаходиться в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка, 48-а.

Усунуто перешкоди в користуванні житлом, шляхом вселення ОСОБА_2 до житлової квартиру № 8, яка знаходиться в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка, 48-а.

В частині позовних вимог про визнання спільним майном подружжя господарських споруд та визнання права власності на ? їх частину за ОСОБА_2 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в сумі 11569 грн.

Додатковим рішенням цього суду від 20 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1065 грн. недоплаченого при подачі зустрічного позову судового збору.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольнити її зустрічний позов.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала апеляційні скарги з посиланням на викладені в них обставини, ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.12.1995 року, який розірвано в установленому законом порядку 16.09.2014 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 1999 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_2, яка зареєстрована на імя ОСОБА_3

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2015 року частково задоволено позов ОСОБА_3, визнано дійсним договір розділу майна подружжя, укладений 30.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що є у їх спільній сумісній власності, а саме квартири АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року, рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2015 року скасовано, в задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що в суді розглядається спір між тими самими особами та з тих самих обставин, які не доказуються, оскільки вони доказані рішенням апеляційної інстанції та залишені в силі рішенням касаційної інстанції. Вимоги ОСОБА_2 базуються на законі і підлягають задоволенню.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в установленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 16.09.2014 року (т.1 а.с.6)

Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.12.1999 року придбала квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с.97).

Відповідно до положень ст.22 КпШС України, яка була чинною на час придбання спірної квартири, придбана ОСОБА_6 квартира є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3, про що не заперечували самі сторони в судовому засіданні.

Припинення спільної сумісної власності подружжя відбувається шляхом поділу, який регулюється статтями 69-72 СК України.

Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст.69 СК України.

Зокрема, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружини та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 4 зазначеної статті визначено присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5 ст.71 СК).

Виходячи з положень вищезазначених норм дружина і чоловік мають право розділити належне їм спільне майно за взаємною згодою.

Згідно розписки від 30.09.2014 року, оригінал якої досліджувався в суді апеляційної інстанції та повернутий представникові ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розділили належну їм квартиру за взаємною згодою.

Як зазначено в розписці, ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя отримав від ОСОБА_3 кошти в розмірі 10000 доларів США за свою частину в квартирі АДРЕСА_4. Особисті речі, які рахує за потрібне забрав. Свою частину в спільній сумісній власності подружжя отримав в повному обсязі. Ніяких претензій до ОСОБА_3 не має (т.1 а.с.96).

За своєю суттю розписка є доказом, що сторони дійшли згоди на розподіл належної їм квартири і ОСОБА_2 погодився отримати та отримав грошову компенсацію за належну йому частину квартири.

В судовому засіданні ОСОБА_2 визнав, що власноручно писав розписку, а на підтвердження своїх доводів, що фактично кошти не отримував, а лише написав розписку, належних та допустимих доказів не надав.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно висновку №52 судової оціночно-будівельної експертизи від 08.02.2016 року ринкова вартість ? частини квартири №8 у будинку по вулиці Шевченка, 48а, смт.Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, станом на час проведення дослідження складає 174775,50 грн. з ПДВ (т.1 а.с.181-203).

Отже, отримані ОСОБА_2 10000 доларів США є достатньою сумою грошової компенсації замість його ? частини квартири.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що в суді розглядається спір між тими самими особами та з тих самих обставин, які не доказуються, оскільки вони доказані рішенням апеляційної інстанції та залишені в силі рішенням касаційної інстанції.

У справі, яка переглядається ОСОБА_3 просила припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру та визнати право власності на квартиру за нею з тих підстав, що ОСОБА_2 отримав грошову компенсацію за його частину квартири, а у справі, на яку посилався суд першої інстанції, ОСОБА_3 просила визнати дійсним договір розподілу майна та визнання за нею права власності і на спірну квартиру.

Тобто, підстави позовних вимог у вищезгаданих справах є різними.

Оскільки ОСОБА_2 вже отримав грошову компенсацію замість його ? частини квартири є підстави для припинення його права власності на вказану частку у квартиру АДРЕСА_3 та визнання за ОСОБА_3 права власності на вказану квартиру.

Відповідно позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції не звернув уваги, що судовий збір сплачується виходячи з ціни позову на час предявлення позову, а тому збільшення під час розгляду справи вартості спірного майна не є підставою для перерахунку розміру судового збору.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до п.п. ч.3,4 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення та додаткового рішення суду з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 5103 грн. 41 коп., з яких: 2430,41 грн. судових збір за подання зустрічного позову, 2673 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 року та додаткове рішення цього суду від 20 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ, усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_5.

Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5103 грн. 41 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді В.І.Кривохижа

ОСОБА_7