Справа № 521/7342/16-ц
Провадження № 2/521/3444/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Леонова О.С.,

при секретарі - Малиш О.Л.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО «АТЛАНТА» до ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО «АТЛАНТА» (далі ТОВ «АГЕНТСТВО «АТЛАНТА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій на загальну суму 57278,95 гривен у розмірі: 17353,11 грн. - за договором від 28.12.2015 № 33/5 про надання ексклюзивної послуги власнику; 32365,84 грн.- за договором від 12.01.2016 № 01/5 про намір укласти угоду; 7560 грн. - за договором від 12.01.2016 № 01/5 А про надання послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою продажу квартири ОСОБА_3 звернулася до позивача. ТОВ «АГЕНТСТВО «АТЛАНТА» запропонувало ОСОБА_3 покупця, в результаті чого відповідач підписала договори з позивачем на надання інформаційно-посередницьких послуг та ексклюзивний договір на надання послуг з продажу квартири відповідача. Відповідач також підписала с третьою особою - покупцем договір про намір укласти договір відчуження, згідно якого прийняла аванс, як передплату по договору.

05.02.2016 р. відповідач надіслала позивачу заяву про скасування угоди із продажу квартири та прохання призначити зустріч із метою підписання відповідних угод. Позивач організував відповідну зустріч, на якої відповідач повернув отриману суму авансу за договором про намір укласти договір відчуження. Але позивач вважає, що відповідач порушив умови договорів та повинен сплатити позивачу штрафні санкції.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Зазначила, що відповідач направила на адресу позивача заяву, якою розірвала в односторонньому порядку договір від 28.12.2015р. № 33/5 на надання ексклюзивних послуг по продажу квартири, чим порушила умови договору, та повинна сплатити штраф в сумі 17353,11 грн. Крім того, відповідач повинна сплатити штраф в розмірі 32365,84 грн. за порушення зобовязання по продажу своєї квартири згідно договору від 12.01.2016р. №01/5. Відповідач порушила умови договору від 12.01.2016 р. № 01/5А на надання інформаційно-посередницькіх послуг, згідно п.9 якого у разі якщо договір не може бути виконаний з вини відповідача, то вона сплачує позивачу штраф у розмірі 100% вартості послуг, а саме 7560,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Заперечувала проти вимог, посилаючись на їх безпідставність. Зазначала, що заява відповідача від 05.02.2016, копія якої додана до позову, не може слугувати доказом розірвання договору, оскільки не містить відповідної інформації про односторонню відмову Відповідача від виконання Договору від 28.12.2015 № 33/5 про надання ексклюзивної послуги власнику або про його дострокове розірвання. Зазначена заява містить лише інформацію про «скасування угоди із продажу квартири» та прохання призначити зустріч із метою підписання відповідних угод про розірвання договорів.

Крім того, між позивачем, відповідачем і ОСОБА_4 було укладено договір від 12.01.2016 № 01/5 про намір укласти угоду, згідно якого сторони домовилися щодо істотних умов основного договору, умов забезпечення зобовязань та відповідальності за їх порушення, що на думку відповідача робить договір від 12.01.2016 № 01/5 попереднім в розумінні ст. 635 ЦК України, який мав бути нотаріально посвідченим. Наслідки недодержання сторонами вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору, передбачені ч. 1 ст. 220 ЦК України, а саме договір від 12.01.2016 № 01/5 є нікчемним.

Вважає, що оскільки попередній договір є нікчемним в силу недотримання вимог про його нотаріальну форму, то він не тягне жодні правові наслідки для сторін, відтак в розумінні п.3 Договору № 01/5А, укладеного між сторонами, факт його підписання не може рахуватись виконанням зобов'язання, адже у разі невиконання його стороною, не міг бути підставою для захисту прав та інтересів іншої сторони. Отже зобовязання Позивача за договором № 01/5А є невиконаними. В позовній заяві відсутні посилання на те, які саме зобовязання, визначені Договором № 01/5А, були порушені Відповідачем.

Заслухавши представників сторін, дослідивши і оцінивши всі представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

28.12.2015 року між ТОВ «АГЕНТСТВО «АТЛАНТА» та ОСОБА_3 було укладено договір № 33/5 про надання ексклюзивної послуги власнику. За умовами вказаного договору позивач зобовязується знайти покупця для продажу квартири відповідача, а відповідач зобовязується прийняти та сплатити зазначену послугу. Підставою для застосування штрафу за цим Договором Позивачем визначений п. 5.3. Договору, який передбачає обовязок Відповідача сплатити штраф у розмірі 3% від «вартості Обєкту, визначеного п. 2.4.». Відповідно до зазначеного п. 5.3. такий обовязок настає у Відповідача (Замовника за договором) у разі «порушення ним п. 4.2.3. своїх обовязків за договором, невиконання умов договору, самостійного підписання умов Основного договору з Третьою особою в період дії Договору, укладання на протязі 30 днів з моменту розірвання або закінчення строку дії Договору Основного договору з Третьою особою, інформацію про яку було надано Позивачем (Виконавцем за договором)».

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, в позовній заяві відсутні посилання на конкретні обставини, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 підстав, визначених п. 5.3. Договору № 33/5 для застосування штрафу. Більш того, в позовній заяві взагалі не визначено, які саме умови Договору № 33/5 не виконав відповідач, в яких його діях міститься це «невиконання».

Судом встановлено, що квартира № 3 в будинку № 101/А по вулиці Левітана в м. Одесі, на підставі договору дарування квартири не вибувала з власності ОСОБА_3 на теперішній час є власником досліджено у судовому засіданні оригінал, згідно якого відповідач набув прав та обовязків власника зазначеної квартири.

В позовній заяві міститься посилання на те, що відповідач 05.02.2016 повідомила про дострокове розірвання Договору № 33/5, а також відмовилась від виконання своїх обовязків за Договором № 33/5 в односторонньому порядку. Разом з тим, доказів наявності таких обставин Позивачем не наведено. Копія заяви Відповідача від 05.02.2016, додана до позовної заяви не може слугувати доказом вищезазначених обставин, оскільки не містить відповідної інформації про односторонню відмову Відповідача від виконання Договору від 28.12.2015 № 33/5 про надання ексклюзивної послуги власнику або про його дострокове розірвання. Зазначена заява містить лише інформацію про «скасування угоди із продажу квартири» та прохання призначити зустріч із метою підписання відповідних угод про розірвання договорів. Отже, правові підстави для застосування до Відповідача штрафу, передбаченого договором № 33/5 відсутні, оскільки позивачем не доведено порушення з боку відповідача умов договору.

12.01.2016 р. між позивачем, відповідачем і ОСОБА_4 було укладено договір від № 01/5 про намір укласти угоду, згідно якого відповідач зобовязувалась продати, а ОСОБА_4 купити квартиру № 3 в будинку № 101/А по вулиці Левітана в м.Одесі. Згідно зазначеного договору ОСОБА_4 було передано відповідачу аванс, який був повернутий останнім при скасуванні відповідачем продажу квартири. Спору щодо повернутої суми авансу між сторонами не існує.

Підставою для застосування штрафу за Договором № 01/5 Позивачем визначений пункт 4.5. цього Договору, тобто відмова відповідача від продажу квартири.

Відповідно до змісту ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Договором № 01/5 визначено істотні умови основного договору:

-обєкт нерухомості, що має бути відчуженим (квартира № 3 за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, б. 101/а);

-ціна основного договору (сума коштів у гривні еквівалентна 25000 доларів США на день нотаріального посвідчення основного договору);

-строк укладання основного договору (до 12.02.2016).

Також сторонами було обумовлено умови забезпечення виконання Договору № 01/5 та відповідальність за його порушення, а також зобовязання укласти в обумовлений строк основний договір на умовах, встановлених Договором № 01/5. Таким чином Договір № 01/5 є попереднім договором в розумінні ст. 635 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-23147св06 від 04.04.2007.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до ст. 657 ЦК України укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже і Договір № 01/5 як попередній договір мав бути нотаріально посвідченим.

Наслідки недодержання сторонами вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору передбачені ч. 1 ст. 220 ЦК України а саме такий договір є нікчемним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

На підставі вищевикладеного вбачається нікчемність Договору № 01/5. Оскільки Договір № 01/5 є нікчемним він не породжує жодних правових наслідків для його сторін, в тому числі і тих, що передбачені п. 4.5. Договору. Отже правових підстав для застосування до відповідача штрафу, передбаченого п. 4.5. Договору № 01/5 відсутні, оскільки цей пункт є нікчемним як і весь договір.

Аналогічна правова позиція передбачена в ухвалі Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-23147св06 від 04.04.2007 та в рішенні Апеляційного суду Одеської області від 24.11.2015 по справі № 523/2718/15-ц.

Підставою для застосування штрафу за Договором № 01/5А Позивачем визначений пункт 9 цього Договору. Разом з тим, з пункту 3 Договору № 01/5А вбачається, що зобов'язання позивача (Виконавця за договором) перед відповідачем (Замовником за договором) вважаються частково виконаними, а інформаційно - посередницькі послуги підлягають частковій оплаті, якщо за участю сторін укладений договір про намір укласти угоду по придбанню квартири. Підтвердженням повного виконання виконавцем зобов'язань за договором перед замовником є укладений договір по придбанню об'єкту.

Оскільки судом встановлено, що попередній договір є нікчемним в силу недотримання вимог про його нотаріальну форму, то він не тягне жодні правові наслідки для сторін, відтак в розумінні п.3 Договору № 01/5А, укладеного між сторонами, факт його підписання не може вважатися виконанням зобов'язання, адже у разі невиконання його стороною, не міг бути підставою для захисту прав та інтересів іншої сторони. Отже зобовязання Позивача за договором № 01/5А є невиконаними.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Позивачем не доведено суду, які саме зобовязання, визначені Договором № 01/5А, були порушені відповідачем, в звязку з чим відсутні як фактичні так і правові підстави для застосування до відповідача штрафу за Договором № 01/5А.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивачем ТОВ «Агенство «Атланта» не було доведено суду, та не надано жодних доказів, що ОСОБА_3 розірвала в односторонньому порядку договір від 28.12.2015р. № 33/5 на надання ексклюзивних послуг по продажу квартири, чим порушила умови даного договору, та позивачем не доведено суду, які саме зобовязання, визначені Договором № 01/5А від 12.01.2016 р., були порушені ОСОБА_3, а тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. cт. 10,11,57,58,60,64,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО «АТЛАНТА» до ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя О.С. Леонов