Справа № 265/3870/16-ц
Провадження № 2/265/1569/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 серпня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про позбавлення останнього батьківських прав.

У позовній заяві позивач зазначила, що вона проживала спільно з відповідачем з жовтня 2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3. Фактичні сімейні відносини між позивачкою та відповідачем були припинені з 09 листопада 2014 року, оскільки відповідач став зловживати алкогольними напоями і в стані алкогольного сп'яніння виявляв фізичне насильство до позивачки та малолітньої дитини. Після припинення сімейних відносин позивачка і відповідач проживають окремо, дитина проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 і знаходиться на повному матеріальному забезпеченні матері. Відповідач з моменту народження дитини постійно ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавився станом здоров'я і життям сина. З дня народження дитини всі питання по вихованню сина вирішуються позивачкою самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. Грошові кошти на потреби дитини відповідач не надавав і не надає по теперішній час. Згідно рішення суду Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29.01.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина, проте від сплати аліментів ухилявся. Згідно даних відділу Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ заборгованість по сплаті аліментів відповідачем станом на 19.05.2016 року складає 14628,46 гривень. З 09 листопада 2014 року позивачка проживає з сином у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Батько дитини з позивачкою не проживає, вихованням і життям сина не цікавиться, що підтверджується актом КСН "Центральний" від 31.05.2016 року. Позивачка зазначає, що має хороші житлово-побутові умови, і повністю утримує дитину, займається його вихованням. Позивачкою створені всі необхідні умови для нормального розвитку, життя та навчання дитини. У сина є окреме місце для заняття та ігор, спальне місце. ОСОБА_3 навчається у 6-му класі загальноосвітньої школи №55 міста Маріуполя. За вихованням сина стежить мати, ОСОБА_1, цікавиться успішністю дитини, регулярно відвідує батьківські збори. Батько дитини, ОСОБА_2, участі в цій сфері життя дитини так само не приймав. Таким чином, з народження дитини, відповідач не виконував і не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина і не бажає їх виконувати. Відповідач не вживає жодних заходів щодо забезпечення дитини достатнім життєвим рівнем, повноцінним життям, не дбає про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним піклуванням, лікуванням дитини. Відповідач не був позбавлений інформації про місце проживання позивачки та дитини, так само з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком і прийняття участі у вихованні дитини, вищевикладені обставини свідчать про фізичну можливість, але вольовому небажанні відповідача виконувати щодо сина батьківські обов'язки.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Прокурор Голінко І.І., який представляє інтереси Маріупольської місцевої прокуратури №2, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі .

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації до суду не з'явився. Надав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей, при винесенні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2 - відповідача по справі, та ОСОБА_1 - позивачка по справі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 29 січня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі даного рішення судом був виданий виконавчий лист.

Відповідно до довідки, виданої Орджонікідзевським відділом ДВС Маріупольського МУЮ Лашутіна В.В. не отримувала аліменти з ОСОБА_2, заборгованість по аліментам станом на 19.05.2016 року складає 14628,46 гривень.

Малолітній ОСОБА_3 мешкає разом з матір'ю ОСОБА_1, що підтверджується довідки про склад сім'ї «ЖКП Азовжитлокомплекс» від 01.02.2016 року,

З інформації з загальноосвітньої школи № 55 вбачається, що ОСОБА_3 навчається в 6 класі Маріупольської загальноосвітньої школи № 55, вихованням дитини займається мати ОСОБА_1, відвідує батьківські збори, батько дитини до школи не приходив.

Згідно інформації з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» м.Маріуполя від 16.06.2016 за медичною допомогою малолітній ОСОБА_3 в лікарню приходив з матір'ю ОСОБА_1

Актом проведення співбесіди від 19.05.2016 року з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка провадилася з усної згоди представника малолітньої дитини з метою забезпечення прав дитини на те, щоб бути вислуханою з питань, що стосуються її особисто та з'ясування думки дитини при вирішенні спору щодо позбавлення батьківських прав, встановлено наступне: дитина за батьком не сумує та підтримує бажання матері щодо позбавлення батьківських прав батька.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 19.05.2016 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації, під час відвідування адреси АДРЕСА_2, двері ніхто не відчинив, зі слів голови ЖБК «8 Березня» ОСОБА_2 перебуває на реабілітації в м.Дніпропетровськ та лікується від алкоголізму.

За результатами розгляду питання доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 на засіданні комісії з захисту прав дитини 10.08.2016 року було прийнято рішення про підготовку висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

З висновку органу опіки та піклування Лівобережної райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав.

Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він після розлучення з матір'ю дитини не опікується її долею, не відвідував, з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться, малолітня дитина фактично не знає свого батька, не отримує від нього тепла та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Лівобережної райдержадміністрації, суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ст.ст. 213-215, 224-227 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Костромітна