Справа № 344/2930/16-ц
Провадження № 4-с/344/54/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції», заінтересовані особи Відділ державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобовязання вчинити виконавчі дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2016 року заявник ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» звернувся до суду зі скаргою провизнання дій неправомірними, визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобовязання вчинити виконавчі дії. В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що 08.05.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було винесено рішення про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» 68 160,00 грн. боргу та 681,60 грн. судового збору. 23.07.2015 року був виданий виконавчий лист. 19.08.2015 року на адресу Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції направлені документи для здійснення примусового виконання рішення суду. 19.02.2016 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Вважаючи дану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що порушує права стягувача, скаржник просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо повернення стягувачу виконавчого листа про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» 68 160,00 грн. боргу та 681,60 грн. судового збору, визнати незаконною та скасувати постанову від 19 лютого 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №48527503, зобовязати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 продовжити здійснення виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа від 23 липня 2015 року у справі № 344/19886/2014 про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» 68 160,00 грн. боргу та 681,60 грн. судового збору.

Представник заявника у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника заявника, наполягав на задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не прибула, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника відділу, просила відмовити у задоволенні скарги.

ОСОБА_3 до суду не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, всебічно і повнозясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2015 року, що набрало законної сили 06 липня 2015 року, стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» 68 160,00 грн. заборгованості за договором від 06 жовтня 2011 року та 681,60 грн. витрат по оплаті судового збору (а.с. 3-4).

23.07.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області виданий виконавчий лист (а.с. 5).

17 серпня 2015 року директор ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 23 липня 2015 року у справі № 344/19886/2014 року (а.с. 6).

19 лютого 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 7).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2014 року тимчасово обмежено боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання щодо сплати на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» заборгованості у сумі 29 200,00 грн. (а.с. 23).

Листи, надіслані Відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, на адресу ОСОБА_3 повертаються у звязку з тим, що адресат не проживає (а.с. 24).

31 серпня 2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 25, 31-32).

ОСОБА_4 витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, здійснений арешт рухомого майна боржника ОСОБА_3 (а.с. 26).

ОСОБА_3 на обліку в органах Державної податкової служби України не перебуває, пенсію не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює (а.с. 27-29).

З довідки Пядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року № 1877 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, але не проживає (а.с. 32).

20.10.2015 року Начальнику Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції надані пояснення ОСОБА_5, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до яких ОСОБА_3 не проживає останні пять років (а.с. 33).

Листом від 01.12.2015 року № 05/2140 Державна інспекція сільського господарства в Івано-Франківській області повідомила, що за власником ОСОБА_3 техніка не зареєстрована (а.с. 34).

Листом від 06.02.2016 року № 205 Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області Територіальний сервісний цент 2643 повідомив начальника Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про те, що за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 35).

ОСОБА_4 від 19 лютого 2016 року Пядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 перебуває за межами держави (а.с. 36).

ОСОБА_4 положень ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

05.03.2016 року скаржник надіслав скаргу до суду поштою (а.с. 8).

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах справи суд вважає, що скаргу подано в межах встановленого законом строку подання скарги.

Відповідно до статті 387 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

ОСОБА_4 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами від імені України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Обов'язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частина 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязує державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 5 ч 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

У відповідності з положеннями пункту 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел. Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

З матеріалів виконавчого провадження № 48527503, наданих Відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, вбачається, що з метою виконання виконавчого документа, виданого на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2015 року, що набрало законної сили 06 липня 2015 року, державним виконавцем не було вчинено передбачених законом заходів, спрямованих на встановлення наявності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, та встановлення місця перебування боржника, а саме: не складений акт державного виконавця про отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно, про можливі місця перебування боржника; не здійснений вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника, не отримана інформація про можливе місце перебування боржника.

За таких обставин суд дійшов висновку, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції не вжиті передбачені законом заходи з примусового виконання рішення, не вчинені у повному обсязі виконавчі дії з примусового виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, тому вимоги скарги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо повернення стягувачу виконавчого листа, визнання незаконною та скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19 лютого 2016 року підлягають задоволенню.

Щодо вимоги скарги про зобовязання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 продовжити здійснення виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа від 23 липня 2015 року у справі № 344/19886/2014 про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» 68 160,00 грн. боргу та 681,60 грн. судового збору, то суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа

чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» право відновлювати виконавче провадження у разі визнання судом незаконною постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу покладено на державного виконавця після надходження рішення суду, тому суд вважає, що вимога про зобовязання продовжити здійснення виконавчого провадження є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, перевіривши, чи діяв державний виконавець відповідно до вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо;добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 6, 11, 47, 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 57-60, 197, 208-210, 292, 293, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції», заінтересовані особи Відділ державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобовязання вчинити виконавчі дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо повернення стягувачу виконавчого листа про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центр еміграції» 68 160,00 грн. боргу та 681,60 грн. судового збору.

Визнати незаконною та скасувати постанову від 19 лютого 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №48527503.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко