Справа №451/1124/15-ц
Провадження № 2-р/451/21/16
УХВАЛА

іменем України

25 серпня 2016 року

м. Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Крета А. І.

при секретарі судового засідання Самсін М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радехові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розяснення рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася через свого представника ОСОБА_2 до Радехівського районного суду Львівської області із заявою про розяснення рішення суду.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі № 451/1124/15-ц (провадження № 2/451/453/15) позов ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено повністю. Вирішено визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2481 га та на земельну ділянку 0,0599 га, що знаходяться за адресою: вул. Бродська, 35, смт. Лопатин, Радехівський район, Львівська область згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 035534 від 05 травня 2000 року.

Як стверджує представник позивача 28 вересня 2015 року дане рішення суду набрало законної сили.

За твердженням представника позивача на сьогоднішній у реалізації (виконанні) такого рішення суду як правовстановлюючого документа у позивача є складнощі. Представник позивача зазначає, що після набрання згаданим судовим актом законної сили позивач кілька місяців потому з метою формування земельних ділянок та набуття ними статусу обєкту цивільних прав звернулася до Відділу Держгеокадастру у Радехівському районі Львівської області за витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Тобто, за відповідними витягами на земельні ділянки, на які було визнано за позивачем право власності відповідним рішенням суду. За твердженням представника позивача згодом позивач разом з рішенням суду та отриманими витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку звернулася до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, позивачу було в усній формі відповідним державним реєстратором речових прав на нерухоме майно повідомлено, що у державній реєстрації прав на дану земельну ділянку їй буде відмовлено. А саме в звязку з відсутністю ознак тотожності земельної ділянки, на яку визнано право власності за позивачем на підставі рішення суду та земельної ділянки, на яку видано відповідні витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На думку представника позивача незрозумілість даного рішення суду на предмет тотожності земельних ділянок, на які за позивачем визнано право власності в порядку спадкування відповідним рішенням суду та земельних ділянок, на які позивачу видано відповідні витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку створюватиме істотні правові перешкоди позивачу у майбутньому. А саме у набутті позивачем не лише правомочностей володіння та користування, але і розпорядження даним нерухомим майном, як самостійними складовими майнового права власності особи. Зокрема, це перешкоджатиме позивачу розпорядитися такою земельною ділянкою як окремим обєктом цивільних прав, в тому числі, наприклад, шляхом передачі її в оплатне строкове користування (оренду). Або ж, знову ж таки, наприклад, відчужити її іншим шляхом крім обміну вже після того, як буде прийнятий та набере чинності закон про обіг земель сільськогосподарського призначення і законодавча заборона купівлі-продажу або іншим способом відчуження сільськогосподарських земель буде скасована.

Просить суд постановити ухвалу на предмет тотожності земельних ділянок, право власності на які визнані за позивачем відповідним рішенням суду, земельним ділянкам, державну реєстрацію яких в Державному земельному кадастрі здійснено позивачем.

Позивач до суду не зявилася, хоча була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідач до суду свого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак, був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Суд вважає, що неявка сторін та їх представників, повідомлених належним чином про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглянути таку заяву по суті за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви та додані до неї докази на предмет відповідності вимогам належності та допустимості, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення повністю з огляду на таке.

Судом встановлено, що 28 вересня 2015 року набрало законної сили рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі № 451/1124/15-ц (провадження № 2/451/453/15). Даним рішенням суду було задоволено повністю позов ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. А саме вирішено визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2481 га та на земельну ділянку 0,0599 га, що знаходяться за адресою: вул. Бродська, 35, смт. Лопатин, Радехівський район, Львівська область згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 035534 від 05 травня 2000 року.

Судом встановлено, що право власності спадкодавця на земельні ділянки, які входили до складу спадщини, виникло на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 035534, виданого 05 травня 2000 року Лопатинською селищною радо народних депутатів Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 159.

Судом також встановлено, що 16 червня 2016 року Відділом Держгеокадастру у Радехівському районі Львівської області позивачу було видано витяги з Державного земельного кадастру про наступні земельні ділянки: 1) площею 0,0599 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, кадастровий номер: :01:002:0580; 2) площею 0,0859 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: вулиця Бродська, селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, кадастровий номер: :01:002:0492; 3) площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: вулиця Бродська, 35, селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, кадастровий номер: :01:002:0491.

Відповідно до ч. 1 ст.181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В силу вимог ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно ч.ч. 3-5,9,10 ст.79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позивачем було сформовано земельні ділянки, оскільки їм було присвоєно кадастрові номери. Однак, оскільки таке формування відбулося після набрання рішенням законної сили, за розясненням якого звернувся позивач, то відомості про кадастровий номер земельної ділянки в рішенні не було зазначено. Оскільки такий номер станом на 17 вересня 2015 року жодній із земельних ділянок, право власності на яку визнано за позивачем, не було присвоєно.

Судом встановлено, що у Державному земельному кадастрі у відомостях про право власності в якості власника вищезазначених земельних ділянок зазначений ОСОБА_3.

Судом також встановлено, в якості документа, що посвідчує право власності ОСОБА_3 зазначений Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 035534 від 05 травня 2000 року.

Проаналізувавши зміст рішення суду, за розясненням якого звернувся позивач, а також надані витяги з державного земельного кадастру суд приходить до висновку про тотожність відповідних земельних ділянок. А саме, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі № 451/1124/15-ц (провадження № 2/451/453/15) за ОСОБА_1 було визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки, яким в подальшому було присвоєно наступні кадастрові номери: 1) :01:002:0580;2):01:002:0492;3):01:002:0491.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що речове право власності на нерухоме майно у вигляді земельних ділянок за позивачем, як спадкоємцем, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є зареєстрованим. А відтак, суд приходить до висновку, що належні земельні ділянки не можуть виступати обєктом цивільних прав, оскільки державна реєстрація права власності на таке нерухоме майно за позивачем не є зареєстрованим.

У відповідності до ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Заява про роз'яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду. Ухвала, в якій роз'яснюється рішення суду, надсилається особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, якщо рішення суду роз'яснено за його заявою.

Згідно п.21 постанови пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Судом встановлено, що рішення суду, про розяснення якого просить позивач, не підлягає виконанню в примусовому порядку. Згадане рішення суду за своєю правовою природою є правовстановлюючим документом та однією з підстав виникнення цивільних прав і обовязків особи в розумінні ч. 5 ст. 11 ЦК України.

Судом також встановлено, що позивачем у своїй заяві не було порушено питань про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення.

При цьому суд враховує, що у суть рішення суду і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Суд також бере до уваги, питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення заявником не ставиться.

А відтак суд не вбачає правових підстав для відмови в задоволенні даної заяви. Натомість суд вважає за необхідне задовольнити дану заяву і викласти більш повно та ясно ту частину рішення (резолютивну), розуміння якої викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення суду і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 181, 190 ЦК України, ст. ст. 79, 79-1 ЗК України, ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ст. ст. 3, 57-64, 212-215, 221 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, поданої представником ОСОБА_2, про розяснення рішення суду задовольнити повністю.

Розяснити, що резолютивну частину рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі № 451/1124/15-ц (провадження № 2/451/453/15) слід розуміти саме таким чином, що земельна ділянка площею 0,0599 га, що розташована за адресою: вулиця Бродська, 35, селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, право власності на яку в порядку спадкування після смерті 01 червня 2010 року ОСОБА_3 визнано за ОСОБА_1 рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі № 451/1124/15-ц (провадження № 2/451/453/15), є тотожною земельній ділянці площею 0,0599 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, кадастровий номер: :01:002:0580.

Розяснити, що резолютивну частину рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі № 451/1124/15-ц (провадження № 2/451/453/15) слід розуміти саме таким чином, що земельна ділянка площею 0,2481 га, що розташована за адресою: вулиця Бродська, 35, селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, право власності на яку в порядку спадкування після смерті 01 червня 2010 року ОСОБА_3 визнано за ОСОБА_1 рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року у справі № 451/1124/15-ц (провадження № 2/451/453/15) є тотожною наступним земельним ділянкам (в сукупності): а) земельній ділянці площею 0,0859 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: вулиця Бродська, селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, кадастровий номер: :01:002:0492; б) земельній ділянці площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: вулиця Бродська, 35, селище міського типу Лопатин, Радехівський район, Львівська область, кадастровий номер: :01:002:0491.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийОСОБА_4