Справа №: 398/2920/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" квітня 2016 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Голосеніної Т.В.,

з участю секретаря Шаповал І.Ф.,

відповідачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них кредитної заборгованості за кредитним договором №2/1/2007/840-К/717 від 20.07.2007 року в розмірі 574611,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - позичальник) укладено кредитний договір, згідно якого останньому для придбання основного засобу надано кредит у сумі 29702,97 доларів США строком до 15 вересня 2012 року включно, зі сплатою 14,4% річних за користування кредитом. Згідно з договором про внесення змін та доповнень №1 до договору кредиту від 27 лютого 2012 року зменшено розмір кредитування до 24749,09 доларів США зі збільшенням кінцевого терміну повернення кредиту №1 до 14 вересня 2014 року. Банк виконав свої зобовязання, проте відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на 10.04.2015 року утворилась заборгованість в сумі 574611,52 грн. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечено договором поруки №2/1/2007/840-П/717, укладеним 20 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 (надалі - поручитель), а також договором поруки без номеру, укладеним 27 лютого 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 Згідно умов укладених договорів поруки поручителі несуть разом з позичальником солідарну відповідальність перед кредитором за виконання останнім зобовязань за договором.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою до позивача про стягнення неустойки (пені, штрафу), а тому в цій частині в позові слід відмовити. Також вважає, що позивач безпідставно предявляє вимогу про стягнення одночасно і штрафу, і пені, що, на його думку, є подвійною відповідальністю одного виду за одне і теж правопорушення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов визнала, крім пені і штрафу, яку вважає надмірними.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши відповідачку ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - позичальник) укладено кредитний договір, згідно якого останньому для придбання основного засобу надано кредит у сумі 29702,97 доларів США строком до 15 вересня 2012 року включно, зі сплатою 14,4% річних за користування кредитом та щомісячною сплатою кредиту та відсотків згідно графіку.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 20.09.2007 року про видачу з позичкового рахунку позичальника №3717 готівкою через касу банку кредитних коштів в розмірі 29702,97 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки №2/1/2007/840-П/717 від 20 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1, згідно якого остання та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене та абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язань вказаних в кредитному договорі (чи в будь-якій його частині) як від позичальника і поручителя разом, так і від кожного окремо.

27 лютого 2012 року між банком та відповідачами, на підставі письмової заяви позичальника, було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості.

Згідно п. 1.1. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, ліміт кредитування було зменшено до 24749,09 доларів США (надалі «Кредит №1») без зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами 14.4% річних та зі збільшенням кінцевого терміну повернення Кредиту №1 до 14 вересня 2014 року.

Згідно п. 1.1. договору про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору, встановлено новий Графік повернення Кредиту №1, що є Додаткової угодою №2 до даного договору.

Згідно п. 1.2. договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, цільовим призначенням Кредиту №1 є придбання позичальником напівпричепа-рефрижератора, рефінансування кредитної заборгованості у ПАТ "КБ "НАДРА".

Згідно п. 1.3. Договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, позичальнику надано грошові кошти у розмірі 115344,96 грн. (сто п'ятнадцять тисяч триста сорок чотири гривні 96 копійок) (надалі «Кредит №2») з метою погашення заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором №2/1/2007/840-К/717 від 20.09.2007 року, кредитної заборгованості за кредитним договором №2/1/2008/980-ЕК/1022 від 06.03.2008 року та кредитною заборгованістю за кредитною угодою №79004702 від 28.11.2007 р.

Також, згідно п. 1.3. Договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, сторонами за користування Кредитом №2 встановлено змінювану процентну ставку з щорічним переглядом, але не нижче 16% річних та щомісячну суму мінімально необхідного платежу по Кредиту №2, яка визначається Графіком платежів, що є додатком до цього договору. Кінцевим терміном повернення Кредиту №2 визначено 27 лютого 2014 року.

У зв'язку з проведенням реструктуризації кредитної заборгованості, на підставі Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 від 27.02.2012 року до кредитного договору, банком було прощено нараховану неустойку (штраф, пеня) за кредитним договором №2/1/2008/980-ЕК/1022 від 06.03.2008 року у розмірі 17932,38 грн. та за кредитним договором №2/1/2007/840-К/717 від 20.09.2007 року в розмірі 14971,51 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 27.02.2012 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5, згідно якого останній та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене та абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язань вказаних в кредитному договорі (чи в будь-якій його частині) як від позичальника і поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до п.1.2-1.4. договору поруки, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.

Відповідно п. 5.1 кредитного договору (зі змінами та доповненнями від 27.02.2012 року) у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та строків сплати відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно п. 5.3 кредитного договору (зі змінами та доповненнями від 27.02.2012 року) у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз.1 п.2.4. цього на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення, зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 10.04.2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №2/1/2007/840-К/717 від 20.09.2007 року складає 574611,52 грн., а саме:

заборгованість за Кредитом №1 становить 20256,60 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.04.2015 року (1 дол. США=23.435369 грн.) становить 474720,99 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом -13010,71 доларів США, що становить 304910,79 грн.;

- заборгованість по сплаті відсотків - 2582,05 доларів США, що становить 60511,29 грн.;

- заборгованість за пенею - 3824,84 доларів США, що становить 89636,54 грн.;

- заборгованість за штрафом - 839,00 доларів США, що становить 19662,37 грн. заборгованість за Кредитом №2 станом на 10.04.2015 року становить 99890,53 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 60289,01 грн.;

- заборгованість по сплаті відсотків -13295,46 грн.;

- заборгованість за пенею -19831,62 грн.;

- заборгованість за штрафом - 6474,44 грн.

Згідно даного розрахунку позичальник здійснював платежі без дотримання вимог п.п.4.3.6 Кредитного договору, що призвело до появи простроченої заборгованості. позичальник вніс останній платіж на погашення основного боргу, відсотків та пені по Кредиту №1 - 17.12.2013 року, а по Кредиту №2 - 20.12.2013 року.

Відповідно до розрахунку боргу в порядку передбаченому п.5.2. кредитного договору та вимог ст. 258 ЦК України, пеня за прострочення зобов'язань за кредитним договором обрахована за період 10.04.2014 р. по 13.04.2015 року, що становить по Кредиту №1 - 3824,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.04.2015 р. складає 89636,54 грн. та по Кредиту №2 -19831,62 грн.

03.06.2015 року банком направлено досудову вимогу про погашення заборгованості на адресу відповідачів, але заборгованість не погашена.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №26 від 05.02.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» у ПАТ КБ «НАДРА» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_4

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що у договорах поруки, укладеному між банком і ОСОБА_1 і ОСОБА_5, не визначено строку дії цього договору.

Відповідно до частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Отже, умови договору поруки про її дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки позичальник вніс останній платіж на погашення основного боргу, відсотків та пені по Кредиту №1 - 17.12.2013 року, а по Кредиту №2 - 20.12.2013 року, строк виконання позичальником кредитного договору встановлено по 14 вересня 2014 року, а вимогу банк заявив до поручителів в червні 2015 році, тобто більше ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, то відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України суд дійшов висновку, що порука припинилася.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 21 травня 2012 року у справі № 6-68 цс11, в постанові від 23 травня 2012 року у справі №6-33 цс 12, в постанові від 23 квітня 2014 року у справі №6-29 цс14, в постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-1599-цс15.

На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_1 і ОСОБА_5 слід відмовити.

Що стосується позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, то судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, договір ним також укладався як фізичною особою підприємцем.

За положеннями частини першої статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи. Такі спори розглядаються господарськими судами.

Частинами першою і другою статті 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини другої статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 205 ЦПК України).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-745цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1521 цс 15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1599-цс15, від 17 лютого 2016 року № 6-1965 цс 15.

Таким чином, зазначена справа в частині позовних вимог банку до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження в цій частині позовних вимог слід закрити.

Також відповідно до вимог частини другої статті 206 ЦПК України суд повідомляє банк, що розгляд його позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2про стягнення заборгованості віднесено до юрисдикції господарських судів.

Оскільки позивача було звільнено при від сплати судового збору, судові витрати відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57- 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Провадження щодо вимог ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 закрити.

У задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовити.

Судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя