Справа № 275/274/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді: Данилюк О. С.

при секретарі Марієвській Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що 28 серпня 2013 року о 13 год. 20 хв. по вулиці Котовського в районі будинку № 29 з вини відповідача, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була. Вина відповідача ОСОБА_1 підтверджується Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2013р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2 та за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3, цивільно - правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/0305732, укладеного із АТ «СГ «ТАС», строк дії якого з 05.12.2012 року по 04.12.2013 року. Розмір завданих збитків згідно Звіту № 154 від 19 грудня 2013 року, складеного спеціалістом ТзОВ УЕЦ «Експерт-Сервіс Авто», був визначений згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як матеріальний збиток, завданий власникові «Форд» АМ 0734 АР в результаті його пошкодження в ДТП, та складає 19 299 грн. 98 коп. 30 серпня 2013 року потерпілий подав до МТСБУ повідомлення та 13 грудня 2013 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. У зв'язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну послуг суму 72 рн. 00 коп. 05 вересня 2013 року МТСБУ направило листа відповідачу з пропозицією самостійно врегулювати спір з потерпілим, який ним було залишено без відповіді. Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована потерпілій особі не була. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. В зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 11.02.2014р. здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 16 083 грн. 31 коп. відповідно до Наказу МТСБУ № 839 від 11.02.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, задіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. 13 лютого 2014 року МТСБУ направило листа відповідачу з проханням добровільно компенсувати витрати МТСБУ, який він залишив без відповіді. Також вказали, що у зв'язку зі зверненням в суд позивачем були понесені витрати за юридичні послуги в розмірі 2 000 грн. коп., що підтверджується відповідним контрактом та додатковою угодою, та відповідно судові витрати по сплаті судового збору, відшкодування яких передбачено ст. 88 ЦПК України. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат по сплаті страхового відшкодування в сумі 16 083 грн. 31 коп., витрати на аварійного комісара в розмірі 72,00 грн., судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп., витрати за юридичні послуги в сумі 2 000 грн. 00 гоп., а загалом: 19 533 грн. 31 коп.

Представник позивача ОСОБА_4Ю.в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд справу розглянути в його відсутність та позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. При цьому відповідач надав суду заяву, в який просив в задоволені позову відмовити, а також врахувати те, що він являється інвалідом 2 групи, який звільнений від сплати судового збору. Також в письмових запереченнях зазначив, що огляд автомобіля аварійним комісаром проводився без його участі та про час та місце огляду автомобіля його не було повідомлено, чим було позбавлено його можливості надавати свої доводи та заперечення під час огляду транспорту. На його думку, з наданої позивачем оцінки автомобіля не зрозуміло, які механічні пошкодження отримав автомобіль та при складанні звіту не було враховано зносу автомобіля. Вважає, що позивач не надав до суду належних доказів, а саме висновку судової авто товарознавчої експертизи, щодо визначення матеріальної шкоди, заподіяної ДТП.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 28 серпня 2013 року о 13 год. 20 хв. по вулиці Котовського в районі будинку № 29 з вини відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого ОСОБА_2 та за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3.

Вказані обставини підтверджуються постановою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 14.10.2013 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 ОСОБА_4 та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. ОСОБА_5 постанова оскаржена не була та набрала чинності (а.с. 10).

При цьому ч. 4 ст. 61 ЦПК України передбачає, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

При цьому судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1, відповідача ОСОБА_1 на час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Згідно п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7. статті 1 цього закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 вказаного Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на момент настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З метою отримання відшкодування власник пошкодженого автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою (а.с. 7).

Відповідно до звіту № 154 від 19.12.2013р. про оцінку автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, проведену залученим МТСБУ в порядку п. 40.3. ст. 40 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» аварійним комісаром, розмір вартості відновлюваного ремонту вказаного автомобілю складає 19299,98 грн. Розмір матеріального збитку, спричиненого власнику даного автомобіля в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, також складає 19299,98 грн. (а.с. 13-16).

У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент ДТП, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 16083,31 грн., що підтверджено копією платіжного доручення № 1/1- 21555 від 11 лютого 2014 р. (а.с. 24).

Окрім того, позивачем було сплачено додаткові витрати 72 грн. за послуги аварійного комісара відповідно до платіжного доручення № 755 від 11.02.2013 року (а.с. 32).

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

13.02.2014 року МТСБУ направило відповідачу листа з пропозицією добровільно компенсувати витрати МТСБУ, повязані з ДТП (а.с. 12). Втім, відповідачем відповідне відшкодування проведено не було.

Згідно п. 38.2.1. ч. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1. ст. 13 Закону.

Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи суду вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 16 083,31 гривень, а також витрати, повязані з залученням аварійного комісара, в сумі 72 грн.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що звіт аварійного комісара не містить опису пошкоджень автомобіля «Форд», оскільки пошкодження вказаного автомобіля зафіксовані аварійним комісаром в протоколі огляду транспортного засобу від 11.09.2013 р., який є додатком до звіту (а.с. 17). При цьому пошкодження автомобіля Форд, зазначені у даному протоколі, збігаються з пошкодженнями, вказаними у довідці ВДАІ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області (а.с. 9).

Заперечення відповідача щодо того, що при оцінці матеріального збитку аварійним комісаром не враховано зносу автомобіля також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення фізичного зносу складових легкових транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує сім років, приймається таким, що дорівнює нулю, про що оцінювач зазначив в своєму висновку (п. 3.4.). При цьому рік випуску автомобіля Форд 2007, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля (а.с. 5). Тобто на момент ДТП вказаний автомобіль експлуатувався не більше 7 років.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, МТСБУ надало звіт про оцінку автомобіля Форд, який в розумінні ст.ст. 57-59, 64 ЦПК України є належним та допустимим письмовим доказом у справі. Разом з тим, заперечуючи проти вказаного звіту як доказу, відповідач в свою чергу жодних доказів, щоб підтверджували його заперечення, суду не надав, з клопотанням про призначення судової експертизи не звертався.

Тобто вимоги позивача щодо стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування та витрат, повязані з залученням аварійного комісара, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на юридичні послуги, повязані зі зверненням до суду, в сумі 2000 грн., оскільки доказів понесення цих витрат в зазначеній сумі позивачем не надано. Контракт про надання правової допомоги та додаткова угода до нього (а.с. 28-31) виплати вказаної суми позивачем не підтверджують.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серія ЖИА № 119395 від 28.10.2009 року (а.с. 69), та згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, через що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь сплаченого ним судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. також задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 22, 29, 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-59, 60, 61, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16 083,31 грн., витрати, повязані з залученням аварійного комісара, в сумі 72 грн., а всього 16 155 (шістнадцять тисяч сто пятдесят пять) гривень 31 коп.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6