Справа № 147/930/16-ц
Провадження № 2/147/467/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Савченко С.М.,

секретаря Цвігун А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в смт. Тростянець цивільну справу за позовом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Голова Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 та просила зобов'язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0020 га., яка знаходиться по вулиці Мічуріна в селищі міського типу Тростянець Вінницької області шляхом демонтажу металевого кіоску та стягнути всі понесені судові витрати.

На обгрунтування позову повідомила, що рішенням 4 позачергової сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 25 лютого 2011 року № 84 ОСОБА_2 відповідно до Постанови КМУ від 26.08.2009 року № 982 було погоджено місце розташування стаціонарної малої архітектурної форми для впровадження підприємницької діяльності на земельній ділянці загальною площею 0,0020 га. по вул. Мічуріна, в районі Тростянецької ЦРЛ із земель селищної ради.

Зазначеним рішенням ОСОБА_2 було зобовязано виготовити паспорт привязки стаціонарної малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності. Лише після виконання цієї обовязкової вимоги рішення, після надання йому відповідної документації щодо розміщення стаціонарної малої архітектурної форми Тростянецька селищна рада в особі селищного голови набувала повноважень для укладення з ОСОБА_2 договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку терміном на 3 роки. Однак паспорт привязки стаціонарної малої архітектурної форми ОСОБА_2 не виготовив і до селищної ради не надав.

Окрім того, при огляді земельних ділянок було встановлено, що ОСОБА_2 переніс свій металевий кіоск на іншу земельну ділянку по вул. Мічуріна в районі Тростянецької ЦРЛ.

Дана земельна ділянка площею 0,0020 га. відноситься до земель комунальної власності Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області, в оренду відповідачу не передавалася, межує з південної сторони із земельною ділянкою, яка перебуває в оренді ОСОБА_3, з західної сторони межує із автомобільною стоянкою селищної ради, з північної сторони з туалетом загального користування, з східної сторони частина земельної ділянки межує із земельною ділянкою, яка перебуває в оренді ОСОБА_4, а частина межує із автомобільною стоянкою селищної ради.

Відповідач самовільно займає та використовує земельну ділянку із земель Тростянецької селищної ради площею 0,0020 га. під розміщення металевого кіоску по вулиці Мічуріна, чим порушує вимоги ст.ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю, суду пообіцяв забрати свій металевий кіоск з території Тростянецької селищної ради.

Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання .

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням 4 позачергової сесії 6 скликання Тростянецької селищної ради від 25 лютого 2011 року № 84 ОСОБА_2 відповідно до Постанови КМУ від 26.08.2009 року № 982 було погоджено місце розташування стаціонарної малої архітектурної форми для впровадження підприємницької діяльності на земельній ділянці загальною площею 0,0020 га. по вул. Мічуріна, в районі Тростянецької ЦРЛ із земель селищної ради.

Зазначеним рішенням ОСОБА_2 було зобовязано виготовити паспорт привязки стаціонарної малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності. Лише після виконання цієї обовязкової вимоги рішення, після надання йому відповідної документації щодо розміщення стаціонарної малої архітектурної форми Тростянецька селищна рада в особі селищного голови набувала повноважень для укладення з ОСОБА_2 договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку терміном на 3 роки. Однак паспорт привязки стаціонарної малої архітектурної форми ОСОБА_2 не виготовив і до селищної ради не надав.

Окрім того, при огляді земельних ділянок було встановлено, що ОСОБА_2 переніс свій металевий кіоск на іншу земельну ділянку по вул. Мічуріна в районі Тростянецької ЦРЛ.

Власник землі - Тростянецька територіальна громада, в особі свого представницького органу - Тростянецької селищної ради, не може вільно розпоряджатись, володіти та користуватись земельною ділянкою, на якій Відповідач розмістив споруду і використовувати ділянку для суспільних потреб всіх членів громади.

Таким чином позивач вимушений звертатися до суду за захистом свої прав відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, де указано, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Пункт «б» ч.1 ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землі комунальної власності визначає територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст.83 Земельного кодексу України в комунальній власності перебувають всі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Положеннями ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Крім того, відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні. Тростянецькою селищною радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходиться вказана земельна ділянка, рішення про надання відповідачу земельної ділянки не приймалось.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надані у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Добровільно самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не звільнив.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених під час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), зокрема шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Таким чином, встановлено, що відповідач самовільно використовує земельну ділянку площею 0,0020 га., яка знаходиться по вулиці Мічуріна в селищі міського типу Тростянець Вінницької області.

Відповідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь Тростянецької селищної ради 551,20 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 13, 140, 144, 145 Конституції України, ст. ст. 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 125, 126, 152, 212 Земельного кодексу України, ст. ст. 6, 10, 14, 15, 60, 130, 174, 209-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0020 га, яка знаходиться по вулиці Мічуріна в селищі міського типу Тростянець Вінницької області, шляхом демонтажу металевого кіоску.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: