Ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Львівського комунального підприємства «Південне» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційними скаргами Львівського комунального підприємства «Південне», та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області

від 8 жовтня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року Львівське комунальне підприємство «Південне» (далі - ЛКП «Південне») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 У період з 1 січня 2012 року по 9 лютого 2015 року відповідач не сплачує наданій їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 24 426,75 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь із відповідача.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 8 жовтня 2015 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалене нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЛКП «Південне» заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 548,35 грн, за послуги з постачання гарячої води в сумі 1 243,62 грн, за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2 986,94 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ЛКП «Південне» просить скасувати рішення апеляційного суду, постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що в силу ч. 1 ст. 257 ЦК України стягненню підлягає заборгованість в межах трьохрічного строку позовної давності. Крім того, вважав, щозаборгованість за послуги з центрального опалення відсутня, так як оплата, що була проведена відповідачем на суму 248,12 грн перевищує суму нарахування.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Апеляційним судом установлено, що за період з 1 березня 2012 року по 1 березня 2015 року ОСОБА_3 має заборгованість, яка утворилася за послуги з постачання холодної води та водовідведення в сумі 548,35 грн, за послуги з постачання гарячої води 1 243,62 грн; за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2 986,94 грн.

За період з 1 березня 2012 року по 1 липня 2014 року ЛКП «Південне» було нараховано плату за послуги з центрального опалення в розмірі

2 784,72 грн.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року скасовано судовий наказ, виданий суддею Франківського районного суду м. Львова 4 березня 2013 року за заявою ЛКП «Південне» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за комунальні послуги в розмірі 20 793,07 грн (а. с. 4).

Апеляційний суд установив відсутність заборгованості за послуги з центрального опалення за період з 1 березня 2012 року по 1 березня

2015 року оскільки проведена відповідачем оплата протягом вищезазначеного період на 248,12 грн перевищує суму нарахування.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Вирішуючи спір, апеляційний суд на вказане уваги не звернув фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи повністю не встановив, тому ухвалене рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Львівського комунального підприємства «Південне», та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 8 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька

Судді:М.К. Гримич О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська