Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1592/16 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Бондаря М.С.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно кредитного договору від 28.03.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язалось надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 32000,13 доларів США на термін до 28.03.2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У зв'язку з порушеннями своїх зобов'язань, відповідач станом на 26.04.2013 року має заборгованість - 54779,16 доларів США.

Враховуючи вищевикладеного позивач просив суд, стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 54779, 16 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.04. 2013 року складає 437849,80 грн. та судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 34098, 91 доларів США, що еквівалентно 272450 грн. 29 коп., а також судовий збір в розмірі 2724 грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк», подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, зокрема в частині стягнення 18012, 14 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів відповідно до умов договору: 62, 55 доларів США - штраф (фіксована частина), 2605, 55 доларів США (процента складова). В іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2014 року змінено в частині відмови в задоволені позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафу фіксованої частини та штрафу процентна складова. Закрито провадження в частині позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафу фіксованої частини та штрафу процентна складова.

В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним з урахуванням комісії. Вимоги Банку про стягнення пені та штрафних санкцій не підлягають задоволенню з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 28 березня 2007 року уклали кредитний договір №ZPO0AE00000399, згідно якого Банк надав кредит у розмірі 24697,33 долари США на термін до 28.03.2012 року, а ОСОБА_3 зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ "ПриватБанк" посилалось на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 26.04.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 54779,16 доларів США, з яких: 16682,74 долара США - заборгованість за кредитом; 16032,97 долара США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1383,20 доларів США- заборгованість по комісії,18012.14 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 62,55 доларів США - штраф (фіксована частина); 260,55 доларів США - штраф (процентна складова), яку позивач і просив стягнути на свою користь.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Із наданих Банком розрахунків вбачається, що нарахування штрафних санкцій було проведено ним на всю суму поточної заборгованості безпосередньо перед пред'явленням позову.

Вирішуючи спір в частині стягнення пені, на порушення приписів ст.214 ЦПК суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосуванням позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 допустився порушень умов кредитного договору, має прострочену заборгованість, вимоги Банку про стягнення з боржника в порядку ст.546, 549 ЦК України передбаченого кредитним договором штрафів, а також пені в межах одного року звернення до суду, ґрунтується на вимогах закону, умовах договору і матеріалах справи.

Проте, під час апеляційного розгляду було з'ясовано, що ОСОБА_3 помер 27 лютого 2014 року (а.с.101).

Згідно відповіді нотаріуса на запит суду заяв про прийняття спадщини або про відмову від неї спадкоємців не надходило. (а.с.111).

На виконання вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за ухвалою від 23 грудня 2015 року апеляційним судом витребувано спадкову справу та відомості про мешкання з померлим інших осіб, які б відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України вважались би такими , що прийняли спадщину та могли прийняти участь у апеляційному розгляді.

Відповідно до надісланої спадкової справи Мелітопольської державної нотаріальної контори , ніхто із спадкоємців після померлого ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини не звертався.

Згідно довідки Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 29.03.2016 року про місце проживання осіб, за відомостями картотеки з питань реєстрації осіб, яка передана до відділу інформація про осіб та адресна карта за адресою мешкання померлого відсутні.

Отже приймаючи до уваги положення статті 11 ЦПК України суд апеляційної інстанції без заявленого позову у порядку статті 1268 ЦК України, не вправі самостійно визначати коло свідків, інших доказів для з'ясування обставин прийнятті спадщини після померлого. Банк у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі не довів що зі спадкоємцем проживала особа яка прийняла спадщину та могла прийняти участь у справі в якості відповідача.

З огляду наведеного на підставі статті 205 ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню у відповідності до вимог п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 301 ЦПК України, за позовними вимогами про стягнення штрафів, а також пені в межах одного року звернення до суду провадження у справі підлягає закриттю, про що колегією ухвалюється відповідне рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося і у відповідності з вимогами ст.303 ЦПК України апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст. ст.205, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2014 року у цій справі змінити в частині відмови в задоволені позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафу фіксованої частини та штрафу процентна складова. Закрити провадження в частині позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафу фіксованої частини та штрафу процентна складова.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: