Справа № 544/1859/15-ц
№ пров. 4-с/544/3/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року по виконавчому провадженню №49060267, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Пирятинського районного суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції, в обґрунтування якої зазначив наступне. 10.12.2015 року на адресу ПАТ «Пирятинський сирзавод», де він працює, з ВДВС Пирятинського РУЮ надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року по виконавчому провадженню №49060267. Дана постанова винесена державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа №544/66/15-ц від 11.06.2015 року, виданого Пирятинським районним судом про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» 350316,08грн. боргу по поверненню кредитних коштів. Так він вперше дізнався, що відносно нього ВДВС Пирятинського РУЮ відкрив виконавче провадження №49060267, але копії постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Однак замість того, щоб звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до Глави 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець ВДВС Пирятинського РУЮ, залишивши поза увагою наявність іпотечного майна, а саме: магазин з мініпекарнею, що належить іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві власності, який знаходиться за адресою: м. Пирятин, площа Червоноармійська, буд. 52, звернув стягнення на його заробітну плату. Вважає, що державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем не здійснено звернення стягнення на заставлене майно. Враховуючи викладене, вважає, що постанова державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року по виконавчому провадженню № 49060267, винесена з порушенням встановленого нормами чинного законодавства порядку здійснення виконавчого провадження, в зв'язку з чим вона є незаконною, т.я винесена передчасно, без встановлення всіх обставин виконання кредитного договору № 0 від 02.08. 2007 року та договору іпотеки від 02 серпня 2007 року, тому являється такою, що підлягає скасуванню, у звязку з чим просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року по виконавчому провадженню №49060267; зобов'язати ВДВС Пирятинського РУЮ відкликати з ПАТ «Пирятинський сир завод» та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року по виконавчому провадженню №49060267; судові витрати покласти на ВДВС Пирятинського РУЮ.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 вимоги скарги підтримали у повному обсязі, підтвердили викладені у скарзі обставини справи, просили вимоги скарги задовольнити.

Державний виконавець ВДВС Пирятинського РУЮ ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду копії документів по виконавчому провадженню №49060267, а також письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заінтересована особа до суду не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.35, 36).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність державного виконавця та представника заінтересованої особи на підставі доказів, які маються в матеріалах справи.

Суд, вислухавши заявника та його представника, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Враховуючи, що про наявність постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року заявник дізнався 14.12.2015 року, а до суду звернувся 21.12.2015 року, тобто в межах десятиденного строку, тому суд вважає, що строк звернення до суду з даною скаргою заявником не пропущений.

За нормами ч.5 ст.124 Конституції України, ст..14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р. (надалі Закону №606-ХІV), що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст..11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення своєчасного і повного виконання рішення.

Стаття 32 Закону України Про виконавче провадження закріплює заходи примусового виконання рішень. Згідно цієї статті заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

З наведеної норми вбачається, що вирішення питання щодо звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника є лише другим етапом примусового виконання судового рішення та можливе лише після того, як державний виконавець застосував заходи примусового виконання рішення суду щодо звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно ст.52 Закону №606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до положень статей 68, 70 Закону №606-ХІV, стягнення на заробітну плату боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Системний аналіз вказаних норм вказує на те, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника, інші цінності; за відсутності у боржника коштів і цінностей на належне інше майно (рухоме та нерухоме), за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення; і лише за відсутності у боржника коштів, цінностей та іншого майна на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника. Стягнення на нерухоме майно звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог ст.63 Закону України «Про виконавче провадження». Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу.

Як убачається з матеріалів справи та копій документів виконавчого провадження державним виконавцем 11.11.2015 року відкрито виконавче провадження ВП №49060267 по примусовому виконанню рішення Пирятинського районного суду про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.08.2007 року та пені, а всього в сумі 350316,08грн. (а.с.41, 42, 47, 56).

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року по виконавчому провадженню №49060267 на підставі ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 за виконавчими листами від 11.06.2015р. (з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій) разом на суму 387420,43грн. Постановлено проводити відрахування із заробітної плати боржника ОСОБА_1 в розмірі 20 відсотків (а.с.61).

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які інші документи, що свідчать про вживання державним виконавцем передбачених п.1 ч.1 ст.32 Закону України Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення щодо звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, а саме: державним виконавцем не проводились будь-які дії по встановленню коштів, цінностей та іншого майна боржника (рухомого та нерухомого), на яке можливо звернути стягнення. Крім того в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо надання божнику ОСОБА_1 можливості запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу, а також відсутні відомості про виклик боржника до державного виконавця.

В результаті таких неправомірних дій державним виконавцем не було встановлено, що кредитний договір №0 від 02.08.2007 року, на виконання якого стягнута заборгованість в сумі 350316,08грн., був забезпечений іпотекою нерухомого майна магазина з мініпекарнею за адресою: м.Пирятин, вул..Червоноармійська, 52, вартістю 426902грн. (а.с.12-21). Отже державним виконавцем не зясовувалась наявність іпотечного майна, а також будь-які дії, спрямовані на його реалізацію не вживалися.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини суд вважає доведеним, права боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №49060267 були порушені, і порушені саме державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ ОСОБА_3 шляхом прийняття з порушенням закону постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року, тому суд вважає за необхідне визнати неправомірною та скасувати зазначену постанову, таким чином поновивши порушене право боржника.

Вимоги заявника в частині зобовязати ВДВС Пирятинського РУЮ відкликати з ПАТ «Пирятинський сир завод» постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року задоволенню не підлягають виходячи з того, що суд не має права зобовязувати вказану особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватись лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Вимоги заявника в частині зобовязати ВДВС Пирятинського РУЮ скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки після скасування судом вказаної постанови закон не передбачає її повторне скасування.

За таких обставин вимоги заявника підлягають частковому задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами.

Судові витрати, понесені заявником, слід присудити наступним чином.

Стосовно вимог заявника щодо стягнення з ВДВС на його користь сплаченого судового збору суд зазначає наступне.

Ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Враховуючи викладене суд зазначає, що заявником при подачі скарги помилково сплачено судовий збір в сумі 487,20грн., у звязку з чим він має право на повернення помилково сплаченого судового збору згідно Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Мінюсті України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182.

Вимоги заявника щодо стягнення з ВДВС на його користь витрат на правову допомогу суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Витрати на правову допомогу, отриману заявником, складаються з: юридичної консультації вартість якої 100грн., складання скарги вартість 250грн., представництво інтересів в суді 29.12.2015 року 240грн., а всього 590грн. (а.с.32). Витрати за юридичну консультацію в сумі 100грн., за складання скарги в сумі 250грн. є обґрунтованими, доведеними та не перевищують встановлений граничний розмір, передбачений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. №4191-VI., тому підлягають стягненню з ВДВС на користь заявника в повному обсязі. Витрати на представництво інтересів заявника в судовому засіданні 29.12.2015 року належить стягнути частково виходячи з того, що адвокат приймав участь в судовому засіданні 29.12.2015 року згідно журналу судового засідання 10 хвилин (а.с.33), тому враховуючи, що сторони погодили вартість однієї години представництва в суді в сумі 480грн., тому до стягнення підлягає 80грн. з розрахунку: 480грн. х 10хв./60хв. = 80грн.

Таким чином витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 430грн. (100+250+80=430).

Керуючись ст.ст. 383-387, 209-210, 293 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року по виконавчому провадженню №49060267, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції ОСОБА_3 про звернення стягнення на заробітну плату боржника, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2015 року у виконавчому провадженні ВП №49060267.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 430 (чотириста тридцять) гривень.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Нагорна