Справа № 331/6210/16-ц
Провадження № 2/331/1533/2016
23 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
при секретарі Бойко М.О.
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики від 02 лютого 2015 року в розмірі 6000 доларів США, проценти 1518 доларів США, три проценти річних 261,51 доларів США.
В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з»явився , про причину неявки суд не повідомив, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, і зазначене підтверджено розпискою, наявною в матеріалах справи, що 02 лютого 2015 року ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 6 000 доларів США на строк до 02 квітня 2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 3% на місяць.
До теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув .
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено , що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути суму боргу за договором в розмірі 6000 доларів США та проценти за користування грошовими коштами за період з 01 січня 2016 року по 13 вересня 2016 року , відповідно до розрахунку наданого позивачем, в сумі 1 518 доларів США.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому , суд зазначає, що проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним .
Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13).
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає що є підстави для стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 261,51 доларів США , за порушення строків повернення позики за період з 02 квітня 2015 року по 13 вересня 2016 року.
Питання про судові втрати слід вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 02 лютого 2015 року в розмірі 6 000 (шість тисяч) доларів США, проценти за користування позикою в розмірі 1518 ( одна тисяча п»ятсот вісімнадцять ) доларів США , три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов»язання в сумі 261 (двісті шістдесят один) долар США 51 цент, судовий збір в розмірі 2071 (дві тисячі сімдесят одна ) гривня 74 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: