Номер провадження: 22-ц/785/1175/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

При секретарі Книгиницький О.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 30.11.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Арцизької міської ради Одеської області

-про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та забов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовними вимогами в котрих просила суд визнати недійсними рішення Арцизької міської ради Одеської області № 462 від 04.11.2013 року «Про виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень» та рішення Арцизької міської ради Одеської області № 38 від 27.02.2014 року «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Арцизької міської ради» в частині виключення його зі списків осіб, які користуються правом першочергового отримання жилих приміщень та осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Зобов'язати Арцизьку міську раду Одеської області поновити мене разом членами родини в списку осіб, які користуються правом першочергового отримання жилих приміщень та в списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_5 у відкритті провадження по справі за позовною заявою до Арцизької міської ради Одеської області про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема посилається на те, що житлові спори розглядаються в порядку цивільного судочинства, про що було розяснено ухвалою Одеським апеляційним адміністративним судом від 30 вересня 2015 року.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. В заяві заявник просила відкласти розгляд справи посилаючись на погодні умови.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності відмовивши в клопотанні про перенесення розгляду справи, оскільки сторони належним чином сповіщені про час та місце судового розгляду.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, районний суд виходив з того, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так як віднесений до компетенції адміністративних судів.

Судова колегія не погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства Україна завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основ: законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чі законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядсж судового вирішення.

Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу Українг прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин. у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини» в контексті змісту наведеної норми включає і право особи на перебування у списку осіб, які користуютьа правом першочергового одержання жилих приміщень, а також у списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Водночас, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому, адміністративний суд не наділений повноваженням щодо розгляду житлових спорів та не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд прийшов до помилкового висновку, що даний спір є публічно- правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів в супереч ст.15 п.1 ч.1 ЦПК України.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року у справі № 21-530а14

Доводи апеляційної скарги про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не підлягають задоволенню, оскільки районним судом ще не вирішено питання про відкриття провадження по справі.

Із врахуванням викладеного та ст.312 ч.1 п.3 апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду з направленням питання про відкриття провадження по справі на новий розгляд до суду першої інстанції, так як порушений порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312,315, 317,319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 30.11.2015 року скасувати, матеріали справи повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.А.Каларащ

ОСОБА_6